УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 620 230 000 000 011 39 від 28.12.2023,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві (далі - ТУ ДБР у м. Києві), ОСОБА_4 від 12.07.2024 про закриття кримінального провадження № 620 230 000 000 011 39 від 28.12.2023 за ч. 2 ст. 162 КК України.

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що досудове розслідування проведено неповно, внаслідок чого слідчим прийнято необґрунтоване, передчасне та незаконне рішення про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим просив постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

У судове засідання заявник, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, не прибув.

Враховуючи обмежені законом строки вирішення скарг зазначеної категорії, наявність документів, що дозволяють встановити необхідні обставини, слідчий суддя вважав за можливе провести розгляд скарги без участі заявника.

Уповноважена особа ТУ ДБР у м. Києві до суду також не з`явилася, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу, матеріали кримінального провадження № 620 230 000 000 011 39 від 28.12.2023, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому розслідуванні заявником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Особа, яка звернулась зі скаргою, у силу ст. 60 КПК є заявником, отже, наділена правом оскарження рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Статтею 7 КПК передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, законним процесуальне рішення може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним вимогам.

Слідчий, ухвалюючи рішення від 12.07.2024 про закриття кримінального провадження № 620 230 000 000 011 39 від 28.12.2023, посилається на те, що органом досудового розслідування всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, однак склад кримінального правопорушення відсутній.

У той же час, у рішенні від 12.07.2024 слідчий не зазначив проведені ним під час досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, спрямовані на перевірку доводів заяви та встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 162 КК України.

Зокрема, у цьому провадженні по викладеним у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставинам не допитано осіб, які є заявниками, не вживались заходи, спрямовані на допит службових осіб психіатричних закладів міста Києва та Київської області, працівників Національної поліції України, які, на думку заявника, вчинили кримінальне правопорушення.

При цьому, на вказану неповноту вказано в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2024 (справа № 757/16935/24-к).

Однак, слідчий на цю ухвалу будь-яким чином не відреагував, неповноту досудового розслідування не усунув, вкотре постановив рішення про закриття кримінального провадження.

Отже, після скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження слідчим не вчинено будь-яких слідчих дій та не взято до уваги вищезазначене рішення суду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Положенням ч. 1 ст. 92 КПК встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК збирання доказів стороною обвинувачення здійснюється шляхом проведення сукупності дій, якими є слідчі та негласні слідчі дії, отримання висновків експертів, витребування документів, проведення інших процесуальних дій.

Водночас, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, досудове розслідування проведено з порушенням ст. 9 КПК, внаслідок чого не встановлено, так і не спростовано існування низки обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Натомість, слідчий в оскаржуваній постанові лише послався на норми КПК та відомості, викладені у рішеннях Подільського районного суду м. Києва від 07.07.2021 у справі № 758/9798/21 та Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2023 у справі № 754/2323/21, констатувавши відсутність у цьому провадженні складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу, що зміст положень ст. 25, ч. 5 ст. 38, ч. 2 ст. 91 та ст. 93 КПК дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою з підстав, визначених у ч. 1 ст. 284 КПК, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Отже, слідчим без дослідження всіх обставин можливого вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема, доказування події правопорушення, передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження через відсутність складу кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий безпідставно прийняв рішення про закриття кримінального провадження, оскільки на порушення зазначених вище норм процесуального законодавства, слідчий не вжив усіх заходів та не використав надані процесуальні можливості для з`ясування обставин кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, що має наслідком її скасування.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст. 9, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 12.07.2024 про закриття кримінального провадження № 620 230 000 000 011 39 від 28.12.2023 за ч. 2 ст. 162 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1