Справа № 638/7632/24
Провадження № 1-в/638/669/24
УХВАЛА

Іменем України

09 грудня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Щепіхіної В. В,,

секретаря судового засідання - Луценко Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Олени Автомонової про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Олена Автомонова звернулась до суду з клопотанням, в якому просить привести вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

В обґрунтування подання зазначає, що Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна», були внесені зміни та зазначено наступне: дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною другою ст. 51 КУпАП передбачена дія, вказана частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2024 року становить 3028,00 грн. Тобто, дії ОСОБА_1 відповідають ч.2 ст.51 КУпАП.

Засуджений у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник органу пробації надала до суду заяву, в якій підтримала клопотання та просила суд задовольнити його.

Прокурор Кіншакова Н.В. надала до суду заяву в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення клопотання.

Суд, дослідивши матеріали клопотання вважає його таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

30 квітня 2024 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. На час розгляду подання вирок суду не виконано.

Згідно з довідкою № 75-05122024/63300 УІАП ГУНП в Харківській області від 05.12.2024, ОСОБА_1 після ухвалення вироку від 30.04.2024 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Частина 1 статті 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність, та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінально процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, за загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України, раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно положень ст.9 КПК України, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян в гривнях у нормі кримінального законодавства здійснюється, виходячи з розміру неоподатковоаного мінімуму доходів громадян, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Станом на 08 квітня 2024, на момент вчинення кримінального правопорушення, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становив 3028,00 грн..

Вироком суду встановлено, що 08.04.2024 приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 маючи при собі сувенірну купюру номіналом 1000 грн., реалізуючи свій протиправний намір, діючи умисно з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та те що вказана купюра не є платіжним засобом на території України, але за зовнішнім виглядом схожа на грошову одиницю України гривню, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілої ОСОБА_2 ., яка надавала послугу проживання у своїй квартирі за усною домовленістю. ОСОБА_1 , скориставшись неуважністю ОСОБА_2 та ввівши її в оману, здійснив оплату за проживання на загальну суму 200 грн., надавши під виглядом справжніх грошей одну сувенірну купюру номіналом 1000 грн. з написом «сувенір». У свою чергу ОСОБА_2 будучи введеною в оману, нічого не підозрюючи та сприймаючи сувенірну купюру номіналом 1000 грн., як офіційну валюту України, передала ОСОБА_1 , грошові кошти у сумі 800 грн., у якості решти. Після чого ОСОБА_1 покинув місце вчинення проступку, обернувши грошові кошти на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 800 гривень, що на час вчинення кримінального правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що застосовувався у 2024 році, тому до цього діяння має застосовуватися ст.5 КК України.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 по справі № 278/1566/21 виснувала, що Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на викладене, вищенаведені зміни в законодавстві призвели до часткової декриміналізації діянь, такі зміни мають зворотну дію в часі і тому скасовують кримінальну протиправність діяння особи у разі заподіяння останньою шкоди у розмірі, меншому аніж встановлено вищезазначеною нормою.

Відповідно до ч 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пункт 13 ч.1 ст.537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи те, що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ скасована кримінальна протиправність діяння, за яку засуджено ОСОБА_1 , суд вважає подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення вироку суду у відповідність до закону таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Олени Автомонової - задовольнити.

Привести вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2024 року.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя В. В. Щепіхіна