Дата документу 24.12.2024 Справа № 331/1345/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1345/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1202/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторія АР Крим, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 січня 2025 року включно, із застосуванням застави на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року було продовжено застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 січня 2025 року включно, із застосуванням застави на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2022 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю обставин, які свідчать про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не змінилися та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою. винесеною з суттєвими порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що вказані ризики не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, оскільки ОСОБА_6 від працівників поліції не переховувався, сумлінно з`являється до слідчого, прокурора та суду, після проведення 23 грудня 2021 року обшуку за місцем мешкання його було доставлено до ГУНП в Запорізькій області, обвинувачений не має можливості виїхати.

Вважає, що застосувавши до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати приміщення із застосуванням електронного засобу контролю, він не зможе покинути приміщення квартири та буде підконтрольний органам поліції.

Крім того зазначає, що від потерпілих не надходило заяв про те, що на них здійснюється вплив, навіть з урахуванням того, що один із обвинувачених перебуває на свободі, всі потерпіли та свідки вже допитані судом.

Вказує на відсутність доказів скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке інкримінується ОСОБА_6 , а щодо злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, то крім показів потерпілого та протоколу впізнання, жодних доказів немає.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні перебуває під вартою майже 3 роки.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 має адресу, за якою можливо виконувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виявляє бажання вступити до лав Збройних сил України та проходити військову службу.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, обравши ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житлове приміщення цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що всі учасники кримінального провадження допитані, досліджені всі докази, за його клопотанням було призначено фоноскопічну експертизу, інших судових засідань до виконання експертизи не проводиться. Зазначив, що обвинувачений має намір проходити військову службу в лавах ЗСУ, в іншому кримінальному провадженні ОСОБА_6 був під вартою 2 роки, а в даному провадженні 3 роки, а тому він відбував покарання, та йому не має сенсу переховуватися.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що він вже 8 років перебуває під вартою, не має наміру переховуватися.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає, що неприбуття прокурора не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, ураховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких умисних корисливих злочинів, суворість можливого покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі до 10 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, які б були для обвинуваченого стримуючим фактором, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Також, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, звільнявся з місць позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, скоєних з метою власного збагачення, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, відносно нього наявне інше кримінальне провадження, яке наразі перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя.

Вказані обставини в сукупності свідчать про продовження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховування від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлював продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційному суду не надано.

З приводу доводів щодо довготривалого тримання під вартою обвинуваченого, то на переконання колегії суддів, тримання ОСОБА_6 під вартою обумовлюються такими чинниками як складністю кримінального провадження, оскільки останньому інкримінується вчинення декількох злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, кількістю учасників судового провадження, обсягом дослідження доказів та відповідною процесуальною поведінкою учасників провадження.

Крім того, як вказує сам захисник, саме за його клопотанням було призначено судову експертизу, виконання якої потребує часу.

Також із оскаржуваної ухвали випливає, що на наступне судове засідання заплановано розгляд клопотання сторони захисту про витребування доказів, тобто розгляд даного кримінального провадження триває та його завершення унеможливлюється великим обсягом дослідження доказів.

При цьому, посилання обвинуваченого на його тримання під вартою більше 8 років, не відповідають дійсності, з огляду на відомості, які містяться в матеріалах кримінального провадження (у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 затриманий 23 грудня 2021 року).

Доводи сторони захисту, які фактично зводяться до невинуватості обвинуваченого в інкримінованих йому діях та недопустимості доказів, колегія суддів вважає передчасними, оскільки оцінка таким доводам сторони захисту може бути надана лише за наслідком здійснення судового розгляду обвинувального акту по суті, із встановленням усіх обставини ймовірно вчинених кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 січня 2025 року включно, із застосуванням застави на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2022 року, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4