ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/190/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 25 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відстрочку виконання вироку Київського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2024 року, яким його засуджено за ч.2 ст.309, ч.1 ст.71, ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

До Київського районного суду м.Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про відстрочку виконання вироку Київського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2024 року, яким його засуджено за ч.2 ст.309, ч.1 ст.71, ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці.

Заява мотивована тим, що обвинувачений має на утриманні батьків похилого віку, які тяжко хворіють, потребують його опіки та допомоги, що є на думку обвинуваченого підставою, у відповідності до ст.536 КПК України, для відстрочки виконання вироку.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про відстрочку виконання вироку Київського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2024 року.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції виходив із того, що засудженим не надано будь-яких доказів на підтвердження підстав, зазначених у ч.1 ст.536 КПК України для відстрочки виконання вироку засудженому ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 25 квітня 2024 року, ухвалити нову ухвалу, якою відстрочити йому виконання вироку Київського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2024 року.

В обґрунтування посилається на те, що за період відстрочки вироку йому необхідно перевезти до сестри, яка мешкає у пмт Лізогубівка, батьків похилого віку - матір ОСОБА_8 , 1945 року народження, батька - ОСОБА_9 , 1940 року народження, які мають захворювання та потребують постійного стороннього догляду.

В доповненнях до апеляційної скарги засуджений просить врахувати, що він перебуває на обліку у відділі соціальної допомоги управління праці та соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та отримує допомогу, як особа яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за батьком - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого наявні когнітивні порушення.

Водночас просив апеляційний розгляд провести без його участі.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги засудженого та вважав ухвалу суду законною.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора щодо законності ухвали, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства з огляду на такі обставини.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про відстрочку виконання вироку.

Відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.

Згідно із ч.1 ст.536 КПК України виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено у разі:

1) тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання, до його видужання;

2) вагітності засудженої або за наявності у неї малолітньої дитини на час вагітності або до досягнення дитиною трьох років, якщо особу засуджено за кримінальний проступок або злочин, що не є особливо тяжким;

3) якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили.

Згідно з абз.3 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року №11 зі змінами, внесеними згідно Постанов Пленуму Верховного Суду України від 03 грудня 1997 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» обставини, які є підставами для надання відстрочки виконання вироку, повинні бути підтверджені відповідними доказами.

При цьому відстрочка виконання вироку суду є правом суду, а не його обов`язком, рішення про відстрочку виконання вироку суд приймає на підставі відповідного клопотання, яке має бути обґрунтованим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджено вироком Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2024 року за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 03 березня 2023 року до покарання, призначеного за цим вироком, остаточно ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 березня 2024 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишено без змін.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2024 року набрав законної сили 19 березня 2024 року.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді заяви засудженого ОСОБА_7 про відстрочку виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2024 року щодо нього, повно, всебічно та об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання вироку.

Надаючи оцінку посиланням засудженого відносно того, що він має на утриманні батьків похилого віку із тяжким станом здоров`я, апеляційний суд приймає такі доводи до уваги, разом з тим, зауважує, що не засуджений не є єдиною особою, яка здатна здійснити догляд за батьками. Як встановлено судом першої інстанції в судовому засіданні, з пояснень засудженого, він має рідну сестру, яка проживає на території України. У відповідності до вимог сімейного законодавства згідно з частиною першою ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги або догляду.

Щодо доводів засудженого про те, що судом не було взято до уваги, що він перебуває на обліку у відділі соціальної допомоги управління праці та соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та отримує допомогу, як особа яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за батьком - ОСОБА_9 , у якого наявні когнітивні порушення, то вони є безпідставними, оскільки засуджений звернувся з клопотанням до суду 26 березня 2024 року, а відповідно до довідки наданої до суду першої інстанції засудженим, він перебував на зазначеному обліку з 01 жовтня 2022 року по 07 вересня 2023 року, що свідчить про те, що на час розгляду заяви судом засуджений ОСОБА_7 на обліку по догляду не перебував.

Також є безпідставним посилання засудженого про необхідність врахування судом апеляційної інстанції довідки про те, що він перебуває на обліку у відділі соціальної допомоги, як особа яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за батьком - ОСОБА_9 , оскільки відповідно до наданої довідки, засуджений перебував на зазначеному обліку з 01 травня 2024 року по 20 березня 2025 року, що свідчить про те, що на даний час засуджений ОСОБА_7 на обліку по догляду за батьком не перебуває.

Твердження апелянта відносно того, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам, викладеним у його заяві про відстрочку виконання вироку не відповідають матеріалам справи, оскільки, як вбачається із оскаржуваної ухвали судом була надана оцінка доводам заяви.

Водночас колегія суддів зауважує, що відповідно до змісту п.3 ч.1 ст.536 КПК України, виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено у разі: якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) - на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що вирок Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2024 року набрав законної сили 19 березня 2024 року, то строк встановлення відстрочки вироку сплив 19 березня 2025 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд провадження судом першої інстанції проведено повно, об`єктивно, відповідно до вимог кримінального процесуального закону та з додержанням прав засудженого.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та вмотивованою, і колегія суддів не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 25 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 , про відстрочку виконання вироку Київського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4