Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3243/24
Провадження № 1-кп/376/140/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2025 р. м. Сквира

Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Сквира Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 07.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Єрчики, Сквирського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого - у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 13.11.2023 по справі №376/3260/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 7 років. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення, згідно із ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства. Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Однак, 07 липня 2024 о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати постанову Сквирського районного суду Київської області від 13.11.2023 у справі №376/3260/23, що набрала законної сили 24.11.2023 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання вищевказаної постанови суду, керував автомобілем марки «ДеоЛанос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Залізничній в м. Сквира Білоцерківського району Київської області, був зупинений працівниками патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківського району УПП в Київській області ДПП та щодо ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №66346 від 07.07.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Окрім цього, 12 липня 2024 о 15 годині 14 хвилин ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати постанову Сквирського районного суду Київської області від 13.11.2023 у справі №376/3260/23, що набрала законної сили 24.11.2023 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання вищевказаної постанови суду, керував автомобілем марки «ДеоЛанос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по с. Малі Єрчики, Білоцерківського району, Київської області, був зупинений працівниками патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківського району УПП в Київській області ДПП.

Судом кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Під час досудового розслідування 31.10.2024 року між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості.

Така угода відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 382 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, узгоджують вид покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Сторони розуміють наслідки вимог ст. ст. 394,424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом ( ст. 389-1 КК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, щиро розкаявся та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, просив її затвердити і призначити обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі строком на один рік з іспитовим строком один рік та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченому зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Відповідно до положень п. 1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше несудимий, щиро кається, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, був призваний по загальній мобілізації згідно Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 28.04.2022 до військової частини НОМЕР_2 , та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 261 від 18.09.2023 звільнений з військової служби за станом здоров`я.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому судом є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, а саме затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України без ізоляції від суспільства, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк.

Одночасно суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

-

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12,66,67, 75,76, ч.1ст.382КК України, ст.ст. 314,368 - 371,373,374,376,392 - 395,468,472 - 476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду, укладену 31.10.2024 між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України в кримінальному провадженні № 0000198, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 07.07.2024.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1