ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0000989 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року, було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста слідчого відділу Управління СБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене керівником Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні № 0000989 від 16.08.2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Продовжено ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 14 лютого 2025 року без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі. Підозрюваний, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Запобігти зазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважав можливим задовольнити клопотання слідчого та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, строком до 60 днів.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи, характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, суд в даному випадку вважав за доцільне не визначати розміру застави.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати відносно нього альтернативний запобіжний захід.

Вважає, що ухвала є незаконною та такою що підлягає скасуванню.

На думку апелянта, прокурором не було доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, клопотання про продовження строку запобіжного заходу є необґрунтованим та нічим не підтверджене.

Вказує, що слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного, який є волонтером, має міцні соціальні зв`язки.

Під час апеляційного перегляду підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги підозрюваного, наполягали на її задоволенні.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, слідчий суддя в ухвалі зазначив про наявність обґрунтованої підозри вчинення останнім злочину за ч. 2 ст. 111 КК України, а також, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, які були підставою для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали та продовжують існувати. Крім того, про наявність вказаних ризиків свідчить також характер та спосіб вчинених дій, специфіка інкримінованого кримінального правопорушення.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.

19 вересня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

20 вересня 2024 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 листопада 2024 року, без визначення розміру застави.

24 вересня 2024 року у даному кримінальному провадженні постановою слідчого змінено попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 114-2 КК України на ч. 2 ст. 111 КК України.

Того ж дня, ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Постановою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, від 15.11.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000989 від 16.08.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 19.12.2024 року.

15.11.2024 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.12.2024 року.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст. 197, 199 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 межах строку досудового розслідування, тобто до 14 лютого 2025 року, без визначення розміру застави.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою та відсутність підстав для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, у вигляді домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваного не порушує його права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин доводи апеляційної скарги підозрюваного про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недоведеність існування підстав для продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Також, колегія суддів вважає, що аргументи підозрюваного та його посилання на наявність в останнього постійного місця реєстрації та проживання, відсутності судимостей, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку слідчого судді про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Також колегія суддів вважає, що слідчим суддею, були належним чином враховані положення п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України та обґрунтовано прийнято рішення про недоцільність у даному випадку визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.111-1 КК України, вчиненого проти основ національної безпеки України, вчиненого під час дії воєнного стану.

Істотних порушень, які б давали апеляційному суді скасувати ухвалу слідчого судді під час апеляційного перегляду не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підозрюваного є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою і відповідає вимогам ст. 370 КПК України, та відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 14 лютого 2025 року без визначення застави, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4