Справа № 129/2789/23
Провадження №11-кп/801/375/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000313, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08 серпня 2024 року за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Старий Мерчик Богодухівського району Харківської області, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, інваліда ІІ групи, одруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21 лютого 2024 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 лютого 2024 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років три місяці.

У строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано частково відбуте покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 лютого 2024 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з ухвалення цього вироку.

Вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних питань.

Цивільний позов ТОВ «РУШ» до ОСОБА_7 задоволено.

Судом установлено, що 21 липня 2023 року в період часу з 13 год 00 хв по 13 год 03 хв ОСОБА_7 перебуваючи у торгівельній залі магазину «Єва № 2151», розташованого по вул. 1-го Травня, 34 в м. Гайсин Вінницької області, де здійснює фінансово-господарську діяльність ТОВ «РУШ», (юридична адреса: м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 6, код ЄДРПОУ - 32007740), переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, викрав належний ТОВ «РУШ» товар, який знаходився на полицях торгівельної зали, а саме: флакон жіночої туалетної води торгової марки «Versace» композиція «Bright Crystal», об`ємом 30 мл, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 5002/23-21 від 16 серпня 2023 року складає 1 790 грн.

Діяння ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 28 липня 2023 року в період часу з 11 год 12 хв по 11 год 13 хв ОСОБА_7 перебуваючи у торгівельній залі магазину «Єва № 2151», розташованого по вул. 1-го Травня, 34 в м. Гайсин Вінницької області, де здійснює фінансово-господарську діяльність ТОВ «РУШ», (юридична адреса: м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 6, код ЄДРПОУ - 32007740), переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи повторно, викрав належний ТОВ «РУШ» товар, який знаходився на полицях торгівельної зали, а саме: флакон жіночої туалетної води торгової марки «Versace» композиція «Bright Crystal», об`ємом 50 мл, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 5003/23-21 від 16 серпня 2023 року складає 2 188 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ТОВ «РУШ» майнову шкоду на загальну суму 3 978 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 просить змінити вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року в частині призначення остаточного покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Просить вказати у резолютивній частині вироку, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначено за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 лютого 2024 року у виді позбавлення волі на 6 років 3 місяці. В решті вирок залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

вирок суду є незаконним в частині недотримання судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 70 КК України;

суд призначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, визначив спосіб призначення покарання, передбачений ст. 71 КК України (часткового складання невідбутої частини покарання), при цьому зарахував у строк відбування покарання відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки такі зміни вироку не погіршують його становище.

Представник потерпілого ТОВ «РУШ» будучи належним чином повідомленим про день, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явився, заяв про поважність причин неприбуття до суду не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК указані обставини не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З оскаржуваного вироку слідує, що суд правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

У роз`ясненнях, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що 21 лютого 2024 року ОСОБА_7 засуджений вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення якого ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року, скоєно ним 28 липня 2023 року, тобто до ухвалення вироку Уманським міськрайонним судом Черкаської області.

При цьому, на підставі ч. 4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими ст. 72 КК України, оскаржуваним вироком ОСОБА_7 у строк відбування покарання зарахована відбута частина покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 лютого 2024 року.

Ухвалюючи оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, однак не звернув увагу на те, що покарання за попереднім вироком ураховується у повному розмірі, а не його невідбута частина та застосував неправильний порядок призначення покарання, фактично визначивши спосіб призначення покарання регламентований ст. 71 КК України (часткового складання невідбутої частини покарання), а не ст. 70 (складання призначених покарань).

Підсумовуючи викладене, при призначенні покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції допущено неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (ч. 4 ст. 70 КК України), що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку в апеляційному порядку.

Ураховуючи це, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 498, 409, 413 КПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком з покаранням, призначеним вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 лютого 2024 року, та призначити остаточне покарання у виді 6 (шести) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4