ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/6435/24

Провадження № 1-в/210/1058/24

10 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , представник ДУ "КВК № 80" - ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за аредсеою: АДРЕСА_2 , засуджений 29.04.2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2, 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 23.01.2019 року, остаточне покарання у вигляді 4 років 1 місяці позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 01.06.2021 року.

відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)»,

початок строку відбування покарання 07.12.2020 р., кінець 07.01.2025 р.,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України)

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про застосування умовно-дострокового звільнення (за статтею 81 КПК України).

Заява подана в порядку статей 537-539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року призначено розгляд подання в режимі відеоконференції за місцем відбування покарання останнього.

Позиції сторін.

Представник ДУ «КВК № 80» ОСОБА_4 зазначив, що даний засуджений тільки стає на шлях виправлення, працевлаштований, вважає, що ОСОБА_6 не повністю виправився, а тому заяву потрібно залишити без задоволення.

ОСОБА_6 підтримав заяву, просив її задовольнити. Зазначив, що усвідомив свою провину, працює.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, ще не досягнуто мети покарання відносно засудженого.

Обставини, встановлені судом.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 1) 23.01.2019 року Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч.3, 75 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки, 2) 29.04.2021 року Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 23.01.2019 року, остаточне покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 01.06.2021 року. Початок строку: 07.12.2020 року, кінець 07.01.2025 року. Характеризується посередньо.

Крім того, 07.08.2020 року засуджений був розглянутий на комісії установи відповідно до статті 101 КВК Украйни, але у зв`язку з діючим стягненням, йому було відмовлено у переведенні доДСР. Крім того, 22 листопада 2024 року засудженого було розглянуто на комісії згідно ст. 81 КК України, але у зв`язку з діючим стягненням, йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні. За оцінкою ризику вчинення повторного правопорушення за системою "Касандра" визначено рівень ймовірної небезпеки як "Середній".

Згідно вироку суду вину визнав повністю, має заборгованість зі сплати судових витрат на користь держави, але виконавчих листів до установи не надходило.

З матеріалів справи та довідки про наявність стягнень та заохочень встановлено, що станом на момент розгляду заяви ОСОБА_6 має 2 (два) заохочення та 2 (два) стягнення у вигляді попередження та догани, які станом на дату розгляду клопотання погашені.

Також дослідженням матеріалів справи встановлено, що виконавчі листи на виконання вироку до ДУ «КВК № 80» не надходили. З індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим вбачається, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення.

Мотиви та висновку суду

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; (ч.2, п.2 ч.3 ст. 81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з частини 1 статті 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.

Підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Розглядаючи клопотання засудженого щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

Згідно з пунктом 9 розділу І наказу Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року за № 2300/5 зі змінами та доповненнями "Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими" (зі змінами та доповненнями, надалі Наказ № 2300/5) ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Кожні шість місяців здійснюється перегляд оцінки ризиків, під час якого враховуються отримані результати соціально-виховної роботи із засудженим за попередній період та інформація щодо факторів ризику засудженого. За результатами перегляду оцінки складається індивідуальна програма соціально-виховної роботи із засудженим на наступні шість місяців, яка може містити як нові цілі та заходи до них, так і передбачати продовження роботи над цілями, поставленими на попередньому етапі, та включати актуальні заходи на цей період.

З метою контролю результатів реалізації індивідуальних програм роботи із засудженими, фіксації соціально-виховних та психологічних заходів ведуться у кримінально-виконавчих установах - Щоденник індивідуальної роботи із засудженим.

Тобто, оцінка ступеню виправлення здійснюється за такими критеріями: дотримання вимог режиму відбування покарання; поведінка стосовно персоналу; поведінка стосовно інших засуджених; ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії; дотримання правил санітарії та гігієни; ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу. В кінці відповідного Розділу Щоденника передбачається виставлення середнього балу та фіксації загальних зауважень.

Так, в основу оцінки ступеню виправлення засуджених покладається виконання ними обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 107 КВК України. Серед важливих критеріїв вважається оцінка «ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу», як засобу стимулювання правослухняної поведінки засуджених та елементу виховного впливу (ст. 123 КВК України). Крім того, має враховуватись загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених (ч. 2 ст. 126 КВК України); участь засуджених у самодіяльних організаціях, його соціально корисна активність (ч. 2 ст. 127 КВК України).

Частиною 1 статті 118 КВК визначено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Розглядаючи заяву щодо застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за тяжкий злочин. За весь час відбування покарання засуджений має має 2 (два) заохочення та 2 (два) стягнення у вигляді попередження та догани, які станом на дату розгляду клопотання погашені.

Засуджений бере участь у реалізації програми диференційного виховного впливу «Правова просвіта». Залучений до робіт з благоустрою.

При розгляді подання та спілкування з засудженим встановлено, що він дійсно довів своє виправлення, усвідом наслідки вчинення дій, за які притягувався до кримінальної відповідальності, на свободі має міцні соціальні зв"язки.

Наявність 2 (двох) заохочень за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці та зразкову поведінку, до праці на виробництві, відсутність діючих стягнень, дотримання правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, свідчить, що засуджений довів своє виправлення, і такий висновок суду про виправлення засудженого ґрунтується на підставі аналізу даних про його поведінку за весь період відбування покарання, відомостей про оцінку ступеня його виправлення.

Також, суд враховує, що відповідно до оцінки ступеня виправлення засуджений довів своє виправлення, а за оцінкою ризику вчинення повторного правопорушення за системою "Касандра" визначено рівень ймовірної небезпеки як "Середній"

Суд на підставі об`єктивних даних адміністрації установи виконання покарань, вважає, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, процес виправлення у сукупності із дослідженими даними відбувався послідовно, та засуджений готовий до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи строк покарання, ОСОБА_6 вже відбув 2/3 строку покарання, кінець строку 07.01.2025 року, суд вважає, що на цей час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.

Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, що є підставою для відмови в застосуванні статті 81 КК України під час судового розгляду не встановлено.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Також суд звертає увагу, що сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для відмови в застосуванні умовно-дострокового звільнення особи, яка сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення.

У зв`язку із викладеним, доводи прокурора про невідповідність оцінки ступеня виправлення не заслуговують на увагу.

Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_6 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що надано до суду переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_6 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестало бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, суд вважає, що подання про умовно-дострокове звільнення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково звільнити від подальшого відбування покарання на не відбутий строк 28 (двадцять вісім) днів.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома та виконання, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 11 грудня 2024 року о 09 год.00 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1