Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/144/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000207 від 09.10.2017 року) про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Хуст Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, лікар - ренгенолог, не судимого,

за ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2017 року близько 23 години водій ОСОБА_4 , в нічний час доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2106», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням «Хуст-Виноградів» по вулиці Копанській в місті Виноградів, в напрямку центра міста, неподалік будинку № 228, діючи в супереч вимогам п.п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху та здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , який рухався в попутному з автомобілем напрямку.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 141 від 09.10.17 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден шкірних покровів чола від центру вліво, спинки носа справа, правої та лівої кисті по тильній поверхні та в ділянках правого та лівого колінних суглобів, закритих переломів 2 та 3 ребер справа по ключичній лінії, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких покровів голови в потилично-тім`яній ділянці справа, відкритого перелому кісток склепіння та основи мозку, субарахноїдального крововиливу обох півкуль мозку в потиличних ділянках з проривом в шлуночки мозку, забою головного мозку, що ускладнилось набряком мозку, що і призвів до смерті.

Вищевказані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смертю і відносно до живих осіб та згідно наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.2.1«а»; 2.3 «б».,12.2.; 12.3.; та 13.3 Правил дорожнього руху України, якими визначено:

п.2.3. ПДР - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.12.3 ПДР - У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме: отриманням велосипедистом ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому заперечивта показав, що того дня 08.10.2017 року пізно ввечері повертався з м.Хуст додому. В нього помер рідний брат, тому він із дружиною були на псалтирі. Того дня він не вживав алкоголь чи інші речовини, що знижують реакцію. Він керував власним автомобілем ВАЗ. Дружина сиділа на передньому пасажирському сидінні. В ту ніч було дуже темно. Дорога була мокра. Він їхав з допустимою швидкістю. За кермом був уважний. Підїзджаючи до м.Виноградів по вул. Копанській йому на зустріч їхав автомобіль і його засліпив. І тоді він побачив перед своїм автомобілем велосипед. Це було настільки раптово, що він вильнув, але уникнути зіткнення не зміг. Він проїхав ще якийсь шлях, а потім зупинився. Вийшов з автомобіля і відразу підійшов до потерпілого та почав надавати йому допомогу, але той вже був мертвий. Він дуже налякався за дружину, оскільки їй нездоровилося і вона була слаба.

Щодо проведення слідчого експерименту зазначив, що той проводився аби як. Що відбувалося насправді він не усвідомлював. Обставини при проведенні слідчого експерименту не відповідали дорожній обстановці при ДТП. Зокрема тоді вже світило вуличне освітлення.

Під час слідчого експерименту було холодно, тому слідчий щось записав, дав всім підписати, а решту казав, що заповнить згодом.

Вважає, що правил дорожнього руху не порушував. ДТП сталося не з його вини.

Повністю підтримує доводи, наведені його захисником.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що вона дружина обвинуваченого. У чоловіка помер в м.Хуст рідний брат і вони з чоловіком пізно вночі поверталися додому в м.Виноградів. За кермом автомобіля був чоловік, а вона сиділа на передньому сидінні. За дорожньою обстановкою вона особливо не слідкувала, так як їй було недобре. Однак пам`ятає, що було дуже темно. Підїзджаючи до м.Виноградів раптово перед автомобілем з`явися велосипедист. Чоловік різко вильнув і загальмував, а потім вибіг з автомобіля і почав надавати допомогу, але було пізно.

Удар відбувся передньою частиною автомобіля з її боку. Чоловік їхав не швидко і був уважний. Велосипедиста завчасно не було видно.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що брав участь у слідчому експерименті. Його запросив ОСОБА_9 .

Допитаний свідок ОСОБА_10 показав, що брав участь у слідчому експерименті як водій зустрічного автомобіля.

Допитаний свідок ОСОБА_11 показав, що брав участь у слідчому експерименті. Він підписав не заповнені документи.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що ним було проведено слідчий експеримент за участі обвинуваченого, експерта ОСОБА_13 та двох понятих. Експерт був залучений як спеціаліст. Під час проведення слідчої дії жодних зауважень не було. Всі учасники підписали протокол та схему. Штефуца співпрацював із слідством.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого за ч.2 ст.286 КК України стверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

- рапортом інспектора - чергового Виноградівського ВП Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 09.10.2017 р., згідно якого 08.10.2017 р. о 23.04 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 08.10.2017 р. о 23.04 за адресою Виноградівський район м.Виноградів, вул. Копанська повідомлення про ДТП з потерпілими, ВАЗ 2105 сірого кольору здійснив наїзд на велосипедиста (а.м.4);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та ТЗ з схемою місця ДТП та фототаблицею від 08.10.2017 року, згідно якої було проведено огляд ДТП в м.Виноградів по вул.Копанська біля будинку №288. На схемі до протоколу огляду місця ДТП від 08.10.2017 року схематично відображено обставини ДТП (а.м.13-15). На фототаблиці відображено 4 фото на яких відображено автомобіль, велосипед та потерпілого, який лежить на асфальті (а.м.5-12, 13, 14);

- протоколом огляду транспортного засобу від 16.10.2017 року, згідно якого оглянуто автомобіль марки ВАЗ 21061 р.н.з. НОМЕР_1 з фототаблицею (а.м.19-22, 23);

- протоколом огляду велосипеду від 16.10.2017 року з фототаблицею, згідно якого оглянуто іелосипед вітчизняного виробництва з написом "Харків" (а.м.24-25, 26-27);

- протоколом огляду від 09.10.2017 року, згідно якого на носії інформації у вигляді DVD-R диску, наявний відеозапис дорожньо-транспортної події, яка мала місце 08.10.2017 року по вул. Копанській в м.Виноградів, а саме:

- о 22 годині 54 хвилини 18 секунд можна спостерігати, як в своїй смузі руху в напрямку руху в центр міста Виноградів, рухається велосипедист, при цьому виляючи ліворуч та праворуч.

- о 22 годині 54 хвилин 28 секунд видно як автомобіль марки «ВАЗ-2106» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 , теж рухається в своїй смузі руху в напрямку центра міста Виноградів, з включеним ближнім світлом фар.

- о 22 годині 54 хвилин 40 секунд видно зустрічний автомобіль, іноземного виробництва, реєстраційного номера, марки та моделі не видно, який рухається в своїй смузі руху в напрямку с. Букове, Виноградівського району, теж з включеним ближнім світлом фар.

- о 22 годині 54 хвилин 42 секунди видно як зустрічний автомобіль, іноземного виробництва, реєстраційного номера, марки та моделі не видно, під час роз`їзду з автомобілем марки «ВАЗ-2106» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , відбувається наїзд правою передньою частиною вказаного автомобіля в задню частину велосипеду, від наїзду в який велосипед та велосипедиста відкинуло праворуч по ходу його руху (а.м. 31);

- висновком експерта №141 від 09.10.2017 р. р. згідно якого:

- Судово-медичним дослідженням трупа ОСОБА_15 , 1979 р.н., виявлені тілесні пошкодження у вигляді: САДЕН шкірних покровів чола від центру вліво, спинки носа справа, правої та лівої кисті по тильній поверхні та в ділянках правого та лівого колінних суглобів; ЗАКРИТИХ ПЕЛОМІВ II та III РЕБЕР справа по ключичній лінії; КРОВОВИЛИВУ на внутрішній поверхні м`яких покровів голови в потилично-тім`яній ділянці справа; ВІДКРИТОГО ПЕРЕЛОМУ кісток склепіння та основи мозку; СУБАРАХНОЇДАЛЬНОГО (під м`яку мозкову оболонку) КРОВОВИЛИВУ обох півкуль мозку в потиличних ділянках з проривом в шлуночки мозку; ЗАБОЮ головного мозку.

- Дані тілесні пошкодження виникли внаслідок дії ТУПОГО ПРЕДМЕТУ з переважаючою травмуючою поверхнею, могли виникнути в велосипедиста в результаті зіткнення з автомашиною , що рухалася в попутньому напрямку, при цьому характер виявлених тілесних пошкоджень вказує на те, що первинний контакт відбувся між автотранспортним засобом та велосипедом, а тілесні пошкодження виникли від удару можливо в капот та удару в тверде підлегле покриття при падінні з велосипеда.

- В момент зіткнення велосипедиста з автомашиною, ОСОБА_6 знаходився в вертикальному чи близькому до нього (сидячи на велосипеді) положенні, повернутим задньою поверхнею тіла до автотранспортного засобу.

- Тілесні пошкодження у вигляді «саден та крововилив на внутрішніх поверхнях м`яких тканин голови » не спричинили розладу здоров`я, по цій ознаці, згідно п. 2.3.2 «б» "Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень", затверджених "Наказом N 6 МОЗ України від 17.01.95р., у живих осіб кваліфікуються як ЛЕГКІ ТІЛЕСНІ ПОШКОДЖЕННЯ, що НЕ СПРИЧИНИЛИ РОЗЛАДУ ЗДОРОВ`Я.

Тілесні пошкодження у вигляді «закритих переломів ребер» спричинили розлад здоров`я понад 21 день, не являються небезпечними для життя, і по цим ознакам згідно п.2.2.1 "Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень", затверджених Наказом № 6" МОЗ України від 17.01.95 р. кваліфікуються як ТІЛЕСНІ ПОШКОДЖЕННЯ СЕРЕДНЬОГО СТУПЕНЯ ТЯЖКОСТІ.

Тілесні пошкодження у вигляді «відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа, субарахноїдальним крововиливом та забоєм мозку» являються НЕБЕЗПЕЧНИМИ ДЛЯ ЖИТТЯ В МОМЕНТ IX СПРИЧИНЕННЯ, і по цій ознаці, згідно п. 2.1.2 "Правил судово - медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень", затверджених "Наказом N 6" МОЗ України від 17.01.95р.,у живих осіб кваліфікуються як ТЯЖКІ ТІЛЕСНІ ПОШКОДЖЕННЯ і вони знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

- Причиною смерті ОСОБА_16 , 1979 р.н., явилася ВІДКРИТА ЧЕРЕПНО-МОЗКОВА ТРАВМА у вигляді ВІДКРИТОГО ПЕРЕЛОМУ кісток склепіння та основи черепа, СУБАРАХНОЇДАЛЬНОГО (під м`яку мозкову оболонку) КРОВОВИЛИВУ з затіканням між звивини мозку та проривом в шлуночки мозку та ЗАБОЮ головного мозку , яка ускладнилася НАБРЯКОМ мозку , що і призвів до смерті.

- Судово токсикологічним дослідженням крові від трупа ОСОБА_6 , виявлено 1,99 ‰ етилового спирту, що у живих осіб відповідає середній степені алкогольного сп`яніння (а.м.41-44).

- висновком експерта №175/осудової автотехнічної експертизи від 19.10.2017 року з фототаблицею, згідно якого на момент проведення огляду транспортного засобу робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ-21061», д.н.з. НОМЕР_1 була працездатною і її технічний стан відповідає вимогам ПДР України.

При дослідженні системи рульового керування автомобіля «ВАЗ-21061», д.н.з. НОМЕР_1 встановлено, що на момент огляду і експертної перевірки дана система була працездатною відповідала вимогам на експлуатацію, передбаченими ПДРУ.

При дослідженні зовнішніх світлових приладів автомобіля «ВАЗ-21061», д.н.з. НОМЕР_1 встановлено, що на момент огляду і експертної перевірки робота даних приладів відповіла вимогам на експлуатацію, передбаченими ПДРУ.

Оскільки на момент проведення досліджень робоча гальмівна система, система рульового керування та системи освітлення автомобіля «ВАЗ-21061», д.н.з. НОМЕР_1 були працездатними, відповідають вимогам на їх експлуатацію, встановленими ПДРУ, вирішення даного запитання стосовно цих систем позбавлене технічного змісту (а.м.60-63 зв., 64-65).

- висновком експерта №10/143 від25.10.2017 року, згідно автомобіль марки «ВАЗ-21061», д.н.з. НОМЕР_1 має пошкодження, характерні для контактування з велосипедом марки "Харків", розташовані у передній частині справа. Детальний опис пошкоджень наведено в дослідницькій частині.

Велосипед марки «Харків» має пошкодження, характерні для контактування з автомобілем ВАЗ-21061 р/н НОМЕР_1 розташовані у задній частині велосипеда. Детальний опис пошкоджень наведено в дослідницькій частині.

В момент первинного контактування поздовжня вісь автомобіля ВАЗ- 21061 р/н НОМЕР_1 та велосипеда «Харків» знаходились під кутом приблизно 0±3° (ілюстрація 1 в дослідницькій частині).

Наїзд автомобіля ВАЗ-21061 р/н НОМЕР_1 на велосипедиста відбувся на ділянці, яка передує початку зафіксованих особистих речей потерпілого на правій смузі руху по напрямку до м.Виноградів.

Визначити взаємне кутове розташування поздовжніх осей автомобіля ВАЗ-21061 р/н НОМЕР_1 та велосипеда «Харків» в абсолютних величинах, тобто відносно елементів дороги не виявляється можливим по причинам наведеним в дослідницькій частині (а.м. 70-78);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.11.2017 року за участі ОСОБА_4 , Схемою до протоколу проведення слідчого експерименту від 15.11.2017 року та фототаблицею, під час якого було відтворено механізм ДТП, яка відбулася 08.10.2017 року близько 23 години в м. Виноградів по вул. Копанська біля маназину "Декор" (а.м.86-91, 92, 93);

- висновком експерта №200/11 від 20.11.2017 року судової автотехнічної експертизи, згідно якого у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-2106» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 у відповідності до вимог п.п. 12.2; 12.3; 12.4; 12.9 «б» та 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху» та «видимість у напрямку руху» ) ПДРУ повинен був вести свій автомобіль зі швидкістю не більше 60 км/год., а з моменту виявлення перешкоди для руху негайно застосувати гальмування для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або застосувати маневр безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Для оцінки дій велосипедиста ОСОБА_6 спеціальних пізнань в галузі судової автотехніки не потрібно. Дане питання повинно бути вирішене слідством самостійно стосовно до вимог пунктів 6.2; 6.6 «а»; 6.7; та 1.10 ( в частині тлумачення поняття «велосипедист») Правил дорожнього руху України.

При заданих вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ-2106» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку, при русі автомобіля зі швидкістю Va=60 км/год.

При заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору, умовами настання даної ДТП є факт невідповідності дій водія автомобіля «ВАЗ-2106» д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_4 вимогам п.п. 12.3; та 1.10 (в частині тлумачення поняття «перешкода для руху») ПДРУ, оскільки він, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, несвоєчасно застосував гальмування (а.м.96-99);

- висновком експерта 10/143 від 12.07.2018 року, згідно якого в даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2106 р/н НОМЕР_1 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації велосипедист ОСОБА_6 , як учасник дорожнього руху повинен був керуватися вимог пунктів 6.2 та 6.6 "а" Правил дорожнього руху України.

3. Варіант 1. З технічної точки зору водій автомобіля ВАЗ-2106 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість шляхом застосування своєчасного гальмування уникнути наїзду на велосипедиста, який рухався в попутному напрямку.

4,5,6. Варіант 1. З технічної точки зору, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ- 2106 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, так як він маючи можливість виявити велосипедиста на смузі свого руху не прийняв міри до екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу. Вказані невідповідності, з технічної точки зору, знаходяться в причинно- наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 101-109 т.1);

- відтвореним у судовому засіданні відеозаписом з камери спостереження на якому зафіксовано ДТП 08.10.2017 року приблизно о 23 годині по вул. Копанській в м.Виноградів.

При викладених обставинах, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України є доведеною, а юридична кваліфікація його дій як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого - правильною.

Стороною захисту заявлялося клопотання про визнання протоколу про проведення слідчого експерименту та авто технічної експертизи недопустимими доказами.

Вказане клопотання мотивовано тим, що протокол про проведення слідчого експерименту від 15 листопада 2017 року не відповідає вимогам ст. ст.104, 240 КПК України, а тому є підстави для визнання його недопустимим доказом по справі.

Слідчий експеримент від 15 листопада 2017 року проведений на підставі показів водія ОСОБА_4 та згідно запису камери відео спостереження, що зазначено в протоколі. Проводився він слідчим за участю двох понятих, двох статистів та спеціаліста ОСОБА_17 , який пізніше проводив судову авто технічну експертизу.

Слідчий експеримент не відповідає обставинам та умовам при яких було скоєно ДТП. Зокрема, згідно показів свідка ОСОБА_7 та водія ОСОБА_4 під час скоєння ДТП 08 жовтня 2017 року на вулиці було хмарно, темно, відсутнє штучне освітлення, асфальт був мокрий.

В той же час, коли 15 листопада 2017 року проводився слідчий експеримент зовсім були інші умови та обставини, вулиця Копанська освітлювалась, був включений вуличний ліхтар біля магазину «Декор» саме на цьому відрізку, де було скоєно ДТП, тому дорогу та учасників експерименту було видно дуже добре, асфальт сухий, зоряно. Всі ці показники вплинули на встановлення видимості водія щодо перешкоди на дорозі - велосипедиста та на вихідні дані, які потім використані слідчим у постанові про призначення експертизи та відповідно і у висновку судової авто технічної експертизи . Водій ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що при проведенні слідчого експерименту невірно проведені розрахунки слідчим щодо руху велосипедиста ОСОБА_6 , який ніби відрізок дороги довжиною 10 метрів подолав за 3.6 сек. та невірно встановлена видимість перешкоди - велосипедиста.

Вихідні дані, які встановлені в постанові слідчого про призначення судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 16 листопада 2017 року повністю ґрунтуються на слідчому експерименті, який є недопустимим доказом по справі.

Крім того, в судовому засіданні доказано та підтверджено показами свідків понятих та статистів: ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та водія ОСОБА_4 , що слідчий ОСОБА_20 після закінчення проведення слідчого експерименту учасникам цього експерименту дав підписати пусті, незаповнені аркуші, протокол, який складений на 6-ти аркушах не був заповнений. Лише була заповнена перша та остання сторінки протоколу. Ні статисти, ні поняті не змогли ознайомитись із змістом , викладеного в протоколі. Це свідчить про фальшування протоколу слідчого експерименту і недопустимість його використання в якості доказу по даній справі.

Статистам, понятим ніхто не роз`яснював права та обов`язки, які вони мають при проведенні слідчого експерименту.

В судовому засіданні підтверджено показами свідка ОСОБА_21 , старшого слідчого , який проводив досудове розслідування ОСОБА_20 , що ОСОБА_21 приймав участь в якості спеціаліста, але у протоколі про проведення слідчого експерименту відсутній запис про участь спеціаліста, про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 71 КПК України, відсутній взагалі підпис ОСОБА_22 на протоколі. Все це свідчить, що ОСОБА_23 навмисно не був записаний в протоколі із-за того, що він як зацікавлена особа пізніше проводив експертизу.

Недопустимим доказом по справі є висновок судової автотехнічної експертизи № 200/11 від 20 листопада 2017 року, проведений експертом ОСОБА_21 на підставі слідчого експерименту та вихідних даних встановлених цим експериментом.

Згідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.2 ст.89 КПК України).

Підстави визнання доказів недопустимими зазначені у ч.2, 3 ст. 87 КПК України.

Суд констатує, жодних підстав, передбачених законом, захисником не наведено та судом не встановлено, а відтак підстав для визнання очевидної недопустимості доказів - протоколу про проведення слідчого експерименту від 15 листопада 2017 року та висновку судової автотехнічної експертизи № 200/11 від 20 листопада 2017 року, проведений експертом ОСОБА_21 не вбачається.

Твердження про те, що висновок експерта є недопустимим з тих підстав, що експерт ОСОБА_22 приймав участь у слідчому експерименті як спеціаліст не ґрунтуються на законі та є безпідставними.

Наявність, на думку захисника, суперечностей у протоколі слідчого експерименту, самі по собі не є підставою для визнання його недопустимим.

Як на підставу визнання недопустимим доказам стороною захисту зазначалося про те, що після закінчення проведення слідчого експерименту учасникам цього експерименту слідчий дав підписати пусті, незаповнені аркуші, протокол, який складений на 6-ти аркушах не був заповнений.

Разом з тим, жодних підтверджень цьому не надано.

В матеріалах справи наявний протокол проведення слідчого експерименту, який відповідає за формою та змістом вимогам процесуального закону.

Жодних зауважень від учасників не надходило.

Вказана позиція сторони захисту судом розцінюється як реалізації стратегії захисту.

Доводи сторони захисту про те, що ніч була темною саме по собі є очевидним, оскільки подія мала місце 08 жовтня близько 23 - ї години, тобто в нічний час доби.

Згідно правил дорожнього руху водій під час керування транспортним засобом повинен бути уважним та слідкувати за дорожньою обстановкою.

Доводи сторони захисту про те, що під час скоєння ДТП 08 жовтня 2017 року на вулиці було хмарно, темно, відсутнє штучне освітлення, асфальт був мокрий, а при відтворенні обставин події все було навпаки: асфальт сухий, включене вуличне освітлення, зоряна ніч, а відтак така різниця суттєво вплинула на отримання вихідних даних, що у свою чергу призвело до помилковості експертних висновків щодо невідповідності дій водія суд зазначає, що вказані доводи зазначені захисником вже під час судового розгляду. Під час проведення слідчого експерименту жодних зауважень від водія Штефуци не надходило.

Разом з тим доводи сторони захисту щодо мокрої дороги та відсутності освітлення спростовуються об`єктивними доказами, зокрема фотознімками, вчиненими відразу після ДТП при огляді місця ДТП та відеозаписом з камери відеоспостереження, на якому відображено ДТП. На вказаних доказах чітко видно, що дорога була сухою та працювало освітлення.

Вказане клопотання є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Крім того, сторона захисту стверджувала про помилковість вихідних даних, зокрема що під час ДТП покриття дороги було мокрим, а це в свою чергу істотно впливає на механізм ДТП, а відповідно водій не мав технічної можливості уникнути ДТП.

Вказані твердження були зазначені у варіанті №2 вихідних даних при призначенні повторної автотехнічної експертизи.

Разом з тим стороною захисту жодних жодних доказів на підтвердження вказаного не надано. Вказані твердження є виключно голослівними.

Матеріали справи містять фотознімки, вчинені під час огляду місця ДТП 08.10.2017 року у період часу з 23.15 год по 00.40 год (а.м.14) на яких чітко зафіксовано, що дорожнє покриття було сухим.

Та обставина, що дорога була сухою повністю підтверджено відтвореним відеозаписом ДТП.

Крім того, стороною захисту зазначалося, що ніч була темною, а дорога по вул. Копанська, де відбулося ДТП була неосвітленою. А в подальшому, для спотворення дійсної картини механізму ДТП, вказаний відрізок дороги було освітлено.

Проте, вказана позиція захисту спростовується тими ж фотознімками, на яких за автомобілем ВАЗ чітко видно вуличні ліхтарі, які освітлюють проїзджу частину дороги. Працюючі вуличні ліхтарі також зафіксовано на відеозаписі з камери відеоспостереження, де було зафіксовано момент ДТП.

Також стороною захисту зазначалося про невідповідність дій велосипедиста, оскільки він рухався в нічний час доби на велосипеді, який не був обладнаний світловібивачами. Вказане твердження не відповідає дійсності та об`єктивно спростовано наявними фотознімками велосипеда (а.м.14, 26-27) де видно, що велосипед обладнано ззаду червоним світловідбивачем.

Висновок експерта №4720 від 17.04.2019 року є необгрунтованим, оскільки експертом зазначено, що велосипед не був обладнаний світлоповертачами, хоча це об`єктивно спростовано фотознімками велосипеда, які експерт бачив.

Крім того, доводи експерта про те, що швидкість руху велосипедиста безпосередньо перед пригодою, яка була, визначена при проведені слідчого експерименту (VB ), а саме, що велосипедист подолав відрізок довжиною 10 м за час - 3,6с, тобто становила 10 км/год та використовувалася при подальших слідчих експериментів - технічно, неспроможна є безпідставними і спростовують математично.

Так, в матеріалах справи зазначено, що велосипедист рухався із швидкістю 10 км/год, що при переведенні в м/с це становить 2,7 м/с (10000 м/3600с). При швидкості 2,7 м/с за час 3,6 с велосипедист подолає шлях 10 м (2,7 м/с х 3,6 с).

Отже, доводи експертизи №4720 від 17.04.2019 року про технічну неспроможність даних швидкості велосипедиста математично спростовано.

За вказаних обставин доводи сторони захисту про те, що дорога під час ДТП була мокрою та неосвітленою є спростованими.

Відтак варіант №2 щодо механізму ДТП, наведеній у висновку експерта від 12.07.2018 року №10/143 судом до уваги не приймається.

Згідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.2 ст.89 КПК України).

Підстави визнання доказів недопустимими зазначені у ч.2, 3 ст. 87 КПК України.

Суд констатує, жодних підстав, передбачених законом судом не встановлено, а відтак підстав для визнання недопустимості зазначених доказів не має.

Жоден доказ, зокрема і висновок експерта, не має наперед встановленої сили та оцінюється разом з іншими доказами.

Незгода з висновком експерта повинна бути мотивована.

Суд розцінює вказану позицію захисту суб`єктивним трактування кримінально - процесуальних норм та лінією захисту.

Доводи сторони захисту про те, що потерпілий керував велосипедом у стані алкогольного сп`яніння винності ОСОБА_4 не усуває. Стороною захисту не зазначено, яким чином вказаний стан сприяв ДТП.

Стан сп`яніння в учасника дорожнього руху є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

З відтвореного відеозапису ДТП видно, що у попутньому напрямку, у якому рухався ОСОБА_4 за декілька секунд проїхали два автомобілі. Після в поле зору камери потратив велосипедист. Після в поле зору камери потрапляє автомобіль ВАЗ, який зближається з велосипедом, який рухається попереду автомобіля ВАЗ у попутньому з ним напрямі. Автомобіль, який рухався на зустріч автомобілю ВАЗ мав увімкнуте ближнє світло. З відео також вбачається, що автомобіль ВАЗ не зменшував швидкості аж до зіткнення з велосипедистом. Відсутність слідів гальмування також відображено на схемі ДТП.

Натомість водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем, в темну пору доби, діючи в супереч вимогам п.п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху та здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , який рухався в попутному з автомобілем напрямку, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження, які спричинили смерть.

Покази обвинуваченого щодо того, що він не вчасно помітив впереді їдучого велосипедиста тому вчасно не загальмував, вини не усувають, оскільки згідно правил дорожнього руху водій повинен бути уважним, керувати транспортним засобом з такою швидкістю, щоб мати можливість його повністю контролювати.

Вказаними вимогами водій знехтував і результаті чого спричинив ДТП, внаслідок якої потерпілий помер.

Доводи обвинуваченого щодо незгоди із слідчим експериментом та висновком експерта судом розцінюються як суб`єктивно-довільне трактування процесуальних норм та реалізації лінії захисту.

Крім того суд зауважує, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 співпрацював із слідством. В обвинувальному висновку органом досудового розслідування зазначено про з`явлення із зізнанням, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Заперечуючи винуватість обвинувачений реалізує гарантоване конституцією право на захист.

Обираючи міру покарання ОСОБА_24 у відповідності до ст.65 КК України суд враховує характер і ступінь суспільного небезпечності скоєного, дані особистості: по місцю роботи, де працює лікарем - ренгенологом, характеризується позитивно (а.м.103), не судимий(а.с.101 - 101 зв.).

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений відшкодував завдану шкоду.

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 30.10.2017 року потерпіла ОСОБА_25 зазначила, що всі завдані матеріальні та моральні збитки відшкодовані у повному обсязі, жодних грошових, матеріальних, моральних чи будь-яких інших претензій до ОСОБА_4 не має і в майбутньому мати не буде (а.м. 52). Вказану обставину у відповідності до ч.2 ст.66 КК України суд визнає як пом`якшуючу вину обставину.

Обставини, які б обтяжували відповідальність не встановлено.

При визначенні покарання суд приймає до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, а також з урахуванням особи обвинуваченого, впливу призначеного покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання та попередження скоєння злочинів в майбутньому, позицію органу державного обвинувачення про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, приймаючи до уваги, що незважаючи на похилий вік продовжує працювати лікарем, позитивно характеризується, відсутність будь яких претензій з боку потерпілої, дані обставини дають підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і до нього необхідно обрати покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі з наданням на підставі ст.75 КК України іспитового строку та покладенням відповідно до ст.76 КК України відповідних обов`язків.

При вирішенні питання про доцільність застосування додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, з врахуванням обставин справи, суд вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 права керування транспортними засобами строком на один рік.

11.10.2017 року ухвалою слідчого суді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області накладено арешт на належний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 автомобіль ВАЗ 2106 р.н.з. НОМЕР_1 .

Приймаючи до уваги, що вказаний речовий доказ не підлягає знищенню, зверненню в дохід держави або спеціальній конфіскації, то у відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України накладений арешт на автомобіль підлягає скасуванню та передачі власнику.

З матеріалів справи вбачається, що на проведення інженерно-транспортної експертизи № 10/143 від 25.10.2017 витрати становлять 494,35 гривень (а.м.69);на проведення експертизи№10/143від 12.07.2018 року витрати становлять 1430 гривень (а.с. 100 т.1);на проведення експертизи № 4270 від 17.04.2019 року витрати становлять 6751 гривень (а.с.167 т.1), що разом становить 8675,35 гривень, які підлягають стягненню із обвинуваченого в дохід держави.

Обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Питання про речові докази вирішити в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у відповідності до ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Документи залишити в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 94, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 користь держави судові витрати у розмірі 8675,35 гривень на залучення експерта.

Документи залишити в матеріалах справи.

Арешт, накладений 11.10.2017 року ухвалою слідчого суді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на належний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 автомобіль ВАЗ 2106 р.н.з. НОМЕР_1 - скасувати.

Автомобіль автомобіль ВАЗ 2106 р.н.з. НОМЕР_1 передати власнику ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1