ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1884/24

Провадження № 1-кп/486/249/2024

19 грудня 2024 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000435 від 14.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький (Кіровоград), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання у виді обмеження волі в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83»,раніше судимого:

- 29.04.2002 Ленінським районним судом м.Кіровоград за ст.15 ч.3 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

- 02.12.2002 Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області вирок змінено та виключено додаткове покарання у виді конфіскації майна. Звільнений 01.12.2015 умовно-достроково із невідбутим строком 3 роки 6 місяців 12 днів.

- 28.02.2007 Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

- 27.12.2010 Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 08.01.2015 умовно-достроково із невідбутим строком 1 рік 4 місяці 1 день.

- 10.01.2020 Ленінським районним судом м.Кіровоград за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 09.09.2021 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та ОСОБА_3 направлено для відбування покарання призначеного вироком від 10.01.2020 у виді позбавлення волі строком 4 роки. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 16.10.2023 на підставі ст. 82 КК України ОСОБА_3 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі строком 1 рік 11 місяців 13 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 23.11.2023 він прибув для відбування покарання у виді обмеження волі до дільниці для тримання осіб, засуджених до обмеження волі ДУ «Південноукраїнської виправної колонії (№ 83)», що розташована за адресою: вул. Володимирська, 1, с. Костянтинівка Вознесенського району Миколаївської області, де 23.11.2023 він був письмово ознайомлений зі схемою меж дільниці для тримання осіб засуджених до обмеження волі, з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарання засудженими до обмеження волі, порядком відбування покарання у виді обмеження волі, обов`язками, встановленими правилами внутрішнього розпорядку установи, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, під час відбування покарання у вигляді обмеження волі у засудженого ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі шляхом самовільного залишення місця обмеження волі.

Так, 14.10.2024 о 08:00 годині ОСОБА_3 прибув до Притулку тимчасового утримання тварин КП «Служба комунального господарства», що розташований за адресою: Миколаївська область Вознесенський район м. Південноукраїнськ, промислова зона «Берізка», вулиця Виробнича, 5, для виконання робіт на умовах договору надання послуг від 01.08.2024 за №100, укладеного між КП «Служба комунального господарства» (Замовник) та засудженим ОСОБА_3 (Виконавець), відповідно до якого останній під час виконання робіт повинен дотримуватись вимог Кримінально-виконавчого законодавства та Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань.

Водночас, згідно зі ст. 59 Кримінального-виконавчого кодексу України та п. 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, засудженим, окрім іншого, забороняється самовільно залишати установу виконання покарань, порушувати лінію охорони та самовільно залишати призначену для перебування ізольовану територію, приміщення або визначене місце роботи.

Разом з тим, ОСОБА_3 , всупереч вимог законодавства, що регламентують порядок і умови відбування покарання у виді обмеження волі, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на ухилення відбування покарання у виді обмеження волі, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи дозволу на залишення визначеного місця роботи, впевнившись в тому, що його протиправні дії будуть непомітні для працівників установи виконання покарань, які здійснювали нагляд за засудженим, 14.10.2024 приблизно о 09:30 годині самовільно залишив визначене місце роботи, а саме територію Притулку тимчасового утримання тварин КП «Служба комунального господарства», що розташований за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, м. Південноукраїнськ, промислова зона «Берізка», вулиця Виробнича, 5, та втік у невідомому напрямку, тим самим самовільно залишив місце обмеження волі.

15.10.2024 о 10:04 годині працівниками відділення поліції № З Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області встановлено місцезнаходження засудженого ОСОБА_3 в м. Кропивницький та останній доставлений до ДУ «Південноукраїнської виправної колонії (№83)».

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 390 КК України, тобто самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що в період відбування покарання йому стало відомо про смерть матері, а через 40 днів після смерті матері сестра повідомила йому в телефонній розмові про смерть бабусі. На смерть близьких він відреагував занадто емоційно, втратив витримку та без відповідного дозволу працівників установи виконання покарань, які здійснюють нагляд за засудженими, залишив визначене місце роботи, тим самим залишив самовільно місце обмеження волі. Йшов пішки на кладовище 120 км, але не дійшов, бо його затримали і повернули до ДУ «Південноукраїнська ВК №83». Розкаюється у вчиненому.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Клопотань про допит свідків сторони не заявляли, тому із врахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) такі докази в даному провадженні судом не досліджувалися.

Підстави для сумнівів при повному визнанні вини обвинуваченим ОСОБА_3 у суду відсутні, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення повністю визнані самим обвинуваченим.

На підставі наданих прокурором матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_3 23.11.2023 був ознайомлений зі схемою меж дільниці для тримання осіб засуджених до обмеження волі, з вимогами КВ кодексу України, КПК України, КК України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарання засудженими до обмеження волі, порядком відбування покарання у виді обмеження волі, обов`язками, встановленими правилами внутрішнього розпорядку установи, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, що підтверджується його розпискою та копією схеми меж дільниці для тримання осіб, засуджених до обмеження волі ДУ «Південноукраїнська ВК №83».

14.10.2024 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.390 КК України, на підставі повідомлення оперативного чергового ДУ «Південноукраїнська ВК №83» про відсутність засудженого ОСОБА_3 за місцем призначеної роботи.

Як вбачається із характеристики на засудженого, затвердженої 15.10.2024 року, за місцем відбування покарання ОСОБА_3 характеризується позитивно, мав стабільну роботу, 8 заохочень та 1 стягнення за порушення розпорядку дня. Особисті якості: неазартний, не вчиняє дій, пов`язаних з погрозами чи насильством, самооцінка адекватна, контроль емоцій присутній. Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та ризику ймовірної небезпеки для суспільства середній.

ОСОБА_3 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Кіровоград від 10.01.2020 року до 4 років позбавлення волі за ч.2 ст.185, ч. 2 ст.186 КК України з іспитовим строком 2 роки, вирок звернутий до виконання 12.02.2020 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 09.09.2021 року ОСОБА_3 скасовано іспитовий строк та направлено для відбування покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_3 в період іспитового строку вчинив 10 адміністративних правопорушень, в тому числі пов`язані із вживанням спиртних напоїв. Ухвала звернута до виконання розпорядженням від 23.09.2021 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровоград від 16.10.2023 року ОСОБА_3 було замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі строком 1 рік 11 місяців 13 днів.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25.01.2024 року зараховано засудженому ОСОБА_3 у строк покарання у виді обмеження волі час слідування засудженого під вартою до виправного центру з 16.10.2023 по 23.11.2023 року.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновані, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 390 КК України за ознаками самовільного залишення місця обмеження волі, вчиненого особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_3 є нетяжким злочином.

Обставини, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в судовому засіданні не встановлено.

Обставиною, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є рецидив злочинів.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з наступних обставин.

Суд враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він має повну середню освіту, неодружений, має двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем відбування покарання, проте також характеризується як особа, яка не бере на себе відповідальності за власні дії, вчинив кримінальне правопорушення в період відбування покарання, раніше неодноразово судимий.

Отже, суд при обранні виду та міри покарання обвинуваченому, враховуючи дані про його особу, ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, фактичних обставин та його наслідків, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обтяжуючої обставини, вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 390 КК України.

При визначенні остаточного покарання підлягають застосуванню положення ст.71 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

ОСОБА_3 засуджений вироком Ленінського районного суду м.Кіровоград від 10.01.2020 року до 4 років позбавлення волі за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 09.09.2021 року ОСОБА_3 скасовано іспитовий строк та направлено для відбування покарання у вигляді позбавлення волі, ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровоград від 16.10.2023 року ОСОБА_3 було замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі строком 1 рік 11 місяців 13 днів. Станом на день ухвалення вироку невідбута частина покарання складає 9 місяців 4 дні обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупності вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Таким чином невідбута ОСОБА_3 частина покарання за попереднім вироком в перерахунку складає 4 місяці 17 днів позбавлення волі і підлягає частковому приєднанню до призначеного покарання за новим вироком.

Цивільний позов не заявлявся, витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

Запобіжний захід по справі не раніше обирався.

Суд вважає за необхідне за клопотанням прокурора обрати обвинуваченому до вступу вироку у законну силу запобіжний захід у вигляді утримання під вартою з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести (місяців) позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до даного покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м.Кіровоград від 10.01.2020 року, заміненого ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2023 року на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі, і за сукупністю вироків з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі обчислювати з дня проголошення вироку, тобто з 19.12.2024 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1