Справа № 545/4880/24
Провадження № 1-в/545/769/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2024 Полтавський районний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Цибізової С. А.,

секретар судового засідання Гречко Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2,3 ст.74 КК України щодо засудженої ОСОБА_1 ,

встановив:

ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» звернулася до суду з поданням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2,3 ст.74 КК України.

Подання вмотивоване тим, що набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів». Так, з 09.08.2024 за крадіжку чужого майна, шахрайство, привласнення та розтрату чужого майна, якщо вартість тайого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0, 5 до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, настає відповідальність за ст. 51 КУпАП. Відтак, за таких обставин, дії ОСОБА_1 відносяться до адміністративного правопорушення.

Від засудженої та представника установи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, подання просили задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання відносно ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволення з наступних підстав.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018, ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України.

Згідно вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2019, ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 13.07.2020, засудженій ОСОБА_1 приведено у відповідність покарання згідно вироків Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018 та вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2019. Згідно ч. 1,2 ст. 71 КК України за сукупністю злочинів частково приєднано покарання згідно вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018 у вигляді 1 року позбавлення волі та остаточно призначено покарання ОСОБА_1 - 11 років позбавлення волі.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.11.2021, ОСОБА_1 засуджену за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018, вважати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України (замість ч. 2 ст. 309 КК України) за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Призначено покарання ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 4 років обмеження волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. З урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням ст. 72 КК України із розрахунку, що 1 дню позбавленню волі відповідають 2 дні обмеження волі, призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Початок строку покарання 04.07.2018. Кінець строку покарання 11.05.2029.

Завдана матеріальна шкода за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018 за бвинуваченням за ч. 2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України становить 726, 75 грн.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX в частині викладення нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідно до якого кримінальна відповідальність за вчинення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрат настає в разі, якщо сума викраденого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, яким введена часткова декриміналізація кримінальних правопорушень.

Частина 2 статті 51 КУаАП, яка визначає граничний розмір вартості викраденого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за що винна особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України що застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги та визначає, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2018 року становив 1762 грн, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненого у 2018 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1762 грн.

Отже, згідно з вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018, ОСОБА_1 за обвинуваченням ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України викрала майно на суму 726, 75 грн.(14.04.2018), що станом на день вчинення крадіжки становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2018 року, тобто менше 1762 грн.

Частини 2,3 статті 74 КК України - особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних розмірів доходів громадян. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 НМДГ.

З урахуванням положень ст. 5 КК, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_1 вчинила дрібну крадіжку, за що передбачена відповідальність ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч.2, 3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові слідства провадяться законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. відповідно до ч.3 ст.8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямих дій. відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або тим самим покращує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідальні дії до набрання таким чином. законом чинності, в тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 ст.5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому положення Закону України від 18 липня 2024 року №3886- IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деякі інші закони України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 є більш сприятливим для осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності за діяння, які вони вчинили до набрання чинності цим Законом виключно.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 7 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21(провадження№51-2555кмо24), де вказав, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання та приведення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018, приведеного у відповідність ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області в частині кваліфікації діяння у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ.

Підстав для приведення у відповідність до вимог Закону України №3886-ІХ вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2019, за яким ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України відсутні, так як згідно даного вироку остання не засуджена за крадіжку чужого майна, шахрайство, привласнення або розтрату чужого майна.

Виключити з вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018, приведеного у відповідність ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області, яким ОСОБА_1 вважати засудженою за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 2 років позбавлення волі, обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та посилання за застосування ч. 1 ст. 70, 72 КК України у зв`язку з декриміналізацією злочину.

Суд вважає, що ОСОБА_1 потрібно вважати засудженою за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018 за ч. 1 ст. 309 КК України до 4 років обмеження волі.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.5, 74КК України, ст.ст.537,539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів»,

у х в а л и в :

Подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України - задовольнити.

Привести вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018, приведеного у відповідність ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області в частині кваліфікації діяння у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Виключити з вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018, приведеного у відповідність ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області, яким ОСОБА_1 ухвалено вважати засудженою за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 2 років позбавлення волі, обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та посилання за застосування ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України у зв`язку з декриміналізацією злочину відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року та вважати ОСОБА_1 засудженою за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018 за ч. 1 ст. 309 КК України до 4 років обмеження волі.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Суддя: С. А. Цибізова