ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 953/2289/25 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/432/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самої підозрюваної ОСОБА_9 , належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 03 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування до 08 05 2025 року без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування оскаржуваної ухвали та про постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що слідчий суддя ретельно не перевірив зміст клопотання сторони обвинувачення на обґрунтованість доказами, в тому числі на наявність та допустимість доказів підтверджуючих підстави незастосування застави, як альтернативи триманню під вартою, а також не звернув увагу на вагомість таких доказів, а відтак зробив хибні висновки.

Крім того, вказує, що слідчий суддя при обранні ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою порушив вимоги норм КПК України, не дослідивши належним чином усі докази обставин, що доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КК України.

Вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України є формальними та надуманими, жодного правового або фактичного підґрунтя не містять.

В апеляційній скарзі захисник посилається також на порушення органом досудового розслідування правил підслідності та безпідставного її визначення у кримінальному провадженні № 0000188 від 25 09 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України за слідчим відділом Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області.

Також вказав, що слідчий суддя залишив поза увагою відсутність у сторони обвинувачення наявності доказів, які б підтверджували скоєння ОСОБА_9 кримінального правопорушення.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_9 є людиною похилого віку, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, до неї не застосовувались запобіжні заходи, до адміністративної відповідальності також не притягувалась.

Враховуючи викладене, вважає оскаржуване судове рішення незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та таким, що постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду захисники підозрюваної ОСОБА_9 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили про задоволення апеляційної скарги та про обрання щодо підозрюваної запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Прокурор у кримінальному провадженні не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваної, вважаючи рішення суду першої інстанції законим і обґрунтованим.

Підозрювана ОСОБА_9 про дату та час розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останньої не надходило. На особистій участі не наполягала.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваної, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисників підозрюваної, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваної підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції щодо необхідності застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділенням ХРУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000188 від 25.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час, але не пізніше 24 вересня 2024 року, ОСОБА_9 , усвідомлюючи що її син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою призовного віку та підлягає мобілізації на особливий період, під час військового стану, та не має законних підстав для отримання відстрочки від призову, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, спрямованої на мобілізацію населення, порядок якої визначений Законом України «Про оборону», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою сприяння своєму синові в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації на незаконних підставах відшукала вагітну громадянку України ОСОБА_12 та за грошову винагороду запропонувала їй після пологів зазначити у свідоцтві про народження дитини її сина ОСОБА_11 як батька дитини ОСОБА_12 .

ОСОБА_9 , отримавши згоду від ОСОБА_12 щодо запису ОСОБА_11 у свідоцтві про народження дитини батьком її дитини - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 13 грудня 2024 року у приміщенні кафе «VILKA», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час зустрічі з ОСОБА_12 передала їй частину грошової винагороди у розмірі 400 доларів США, для того, щоб після пологів у свідоцтві про народження дитини ОСОБА_12 вказала ОСОБА_11 , який вже має двох неповнолітніх дітей, як батька.

29 грудня 2024 року ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою м. Львів, Франківський район, вул. Русових, 2, у відділенні оператора надання поштових послуг «Нова Пошта» здійснила переказ грошових коштів у сумі 4200 грн до відділення оператора поштового зв`язку «Нова пошта» за адресою м. Харків, пров. Пискунівський, 4, на ім`я ОСОБА_12 в якості частини грошової винагороди для того, щоб після пологів, у свідоцтві про народження дитини вказала ОСОБА_11 як батька.

10 березня 2025 року ОСОБА_9 з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, прибула до Центру надання адміністративних послуг Київського району м. Харкова для здійснення реєстраційних дій щодо народження дитини та зазначення у свідоцтві про народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для чого надала нотаріально посвідчену довіреність від 07 березня 2025 року, видану ОСОБА_11 , якою останній уповноважив свою матір - ОСОБА_9 здійснити дії, пов`язані з визнанням батьківства дитини, народженої ОСОБА_12 ; нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_11 від 07 березня 2025 року про визнання батьківства стосовно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внесення відомостей про батька до актового запису про народження дитини.

Після подання документів про реєстрацію народження дитини, протиправна діяльність ОСОБА_9 , спрямована на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, була припинена працівниками правоохоронних органів.

10 березня 2025 року ОСОБА_9 затримана співробітниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України.

11 березня 2025 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Того ж дня слідчий звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_9 посилаючись на обґрунтованість повідомленої останній підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав неможливим.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час, слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення під час судового розгляду не доведений ризик знищення, переховування або спотворення будь-яких з речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з підстав відсутності у клопотанні жодних обґрунтувань на підтвердження їх існування.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та існування лише ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваної під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваної, зокрема враховуючи повідомлену ОСОБА_9 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-1 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі, не виключена можливість переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Більш того, враховуючи, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, підозрювана матиме можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що матеріали досудового розслідування будуть містити як дані щодо місця проживання вже встановленого свідка, так і свідків, які на даний час встановлюються та ще не допитані, не виключена можливість незаконного впливу ОСОБА_9 на останніх з метою зміни ними своїх показань на стадії судового розгляду.

Крім того, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_9 перешкоджала законній діяльності Збройних Сил України, не виключена можливість вчинення нею іншого кримінального правопорушення, зокрема проти основ Національної безпеки України.

У зв`язку з викладеним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються ОСОБА_9 , а саме того, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого проти основ Національної безпеки України, що є найбільш небезпечним посяганням на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».

Аналізуючи ж доводи захисника підозрюваної про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000188 від 25 09 2024 року здійснюється неналежним органом, з порушенням правил підслідності, визначених ст. 216 КПК України, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, апелянт вказує, що у постанові прокурора про зміну органу досудового розслідування вказаного кримінального провадження, відсутнє мотивування наявності неефективного досудового розслідування, як того вимагає ч. 5 ст. 36 КПК України, а також прийняття рішення про встановлення факту неефективного досудового розслідування.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000188 від 25 09 2024 року після зміни його правової кваліфікації з ч. 3 ст. 332 КК України на ч. 1 ст. 114-1 КК України його підслідність було визначено за слідчим відділом УСБУ в Харківській області.

Проте, постановою виконувача обов`язків керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_14 від 27 02 2025 року з метою забезпечення ефективного та об`єктивного досудового розслідування, здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України у кримінальному провадженні № 0000188 від 25 09 2024 року було доручено слідчому відділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області.

В обґрунтування прийнятого рішення прокурор у своїй постанові послався на велику завантаженість слідчих СВ УСБУ в Харківській області.

Тобто, колегія суддів констатує, що у даному випадку дійсно відсутнє встановлення факту неефективного досудового розслідування, проте, були наявні інші об`єктивні обставини, що унеможливлювали здійснення СВ УСБУ в Харківській області досудового розслідування, про що, реалізуючи свої права, передбачені ч. 5 ст. 36 КПК України, і зазначив прокурор, обґрунтовуючи рішення про доручення здійснення досудового розслідування слідчому відділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_9 щодо необґрунтованості підозри останньої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, колегія суддів виходить з того, що на цьому етапі кримінального провадження, вочевидь є недостатніми суб`єктивні твердження та оціночні судження сторони захисту щодо його незгоди зі змістом оголошеної підозри.

Колегія суддів керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., який встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваної стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення судом першої інстанції обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Разом з цим, враховуючи вік ОСОБА_9 , а саме те, що вона є особою похилого віку, раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, колегія суддів вважає за можливе застосування такого альтернативного запобіжного заходу, як визначення розміру застави.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання про визначення ОСОБА_9 розміру застави, колегія суддів виходить з наступного.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК). Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК).

Так, із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79).

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Колегія суддів звертає увагу, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Так, ОСОБА_9 підозрюється, зокрема, у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, створивши умови для ухилення ОСОБА_11 від призову на військову службу, шляхом передачі ОСОБА_12 частини грошової винагороди у розмірі 400 доларів США та здійснення переказу грошових коштів у сумі 4200 грн. з метою реєстрації після пологів останньої у свідоцтві про народження її дитини, як батька ОСОБА_11 , який вже має двох неповнолітніх дітей.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, враховуючи усі обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваної, враховуючи, що вчиненими діями, ОСОБА_9 свідомо проігнорувала вимоги діючого законодавства, і хоча і помилково розраховуючи на безкарність, проте імовірно вчинила тяжкий злочин проти основ Національної безпеки України, забезпечити виконання ОСОБА_9 покладених на неї обов`язків, зможе лише призначення застави у розмірі, вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК).

Тобто, на переконання колегії суддів, з огляду на обставини кримінального правопорушення, лише застава у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_9 покладених на неї обов`язків та запобігти встановленим ризикам, та не є завідомо непомірною для неї із урахуванням викладеного вище.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваної та вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави та покладенням певних обов`язків.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 03 2025 року про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування до 08 05 2025 року включно, без визначення розміру застави, - скасувати.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної, - задовольнити частково.

Постановити нову ухвалу якою клопотання слідчого, - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, на строк до 08 05 2025 року, включно.

Встановити ОСОБА_9 заставу в розмірі 80 (восьмидесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80 x 3028 = 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. які необхідно внести у грошовій одиниці України на рахунок Харківського апеляційного суду:

р/р UA0085314, МФО 820172 в ДКС України, , призначення платежу застава.

Підозрювану зобов`язано внести зазначені кошти на вказаний рахунок та надати документ, що це підтверджує, слідчому та суду.

У разі внесення застави за ОСОБА_9 її слід звільнити з-під варти із ДУ «Харківський слідчий ізолятор» і вважати такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави та зобов`язати її прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування чи суду, а також покласти на неї наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою ними періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту в якому вона перебуває чи проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування чи проживання;

-утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні без дотримання умов, визначених слідчим, прокурором чи судом;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі наявності таких).

Вказані обов`язки у разі внесення застави покласти на строк до 08 05 2025 року.

Термін дії цієї ухвали до 08 05 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч. 2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4