УХВАЛА

26 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 697/2594/23

провадження № 51-5611ск24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року щодо нього,

установив:

Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 червня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднено невідбуту частину покарання за вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2022 року, та остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяця.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

У строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком повністю зараховано покарання відбуте частково за вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2022 року до набрання цим вироком законної сили.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року вирок суду першої інстанції змінено.

Виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду про зарахування покарання за вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2022 року.

Виключено з резолютивної частини вироку суду першої інстанції посилання про зарахування покарання відбутого частково за вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2022 року.

У решті вирок залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року щодо нього у касаційному порядку.

Однак заява ОСОБА_4 не відповідає встановленій процесуальним законом формі та порядку для провадження в суді касаційної інстанції, передбаченими главою 32 КПК України. Отже відповідно до ст. 425 КПК України автору необхідно викласти своє звернення у формі касаційної скарги на судові рішення, які він бажає оскаржити.

Крім того, порядок звернення з касаційною скаргою, її форма та зміст регламентовано КПК України. Статтею 429 цього Кодексу передбачено обов`язковість перевірки додержання скаржником вимог ст. 427 КПК України. Необхідність виконання їх обумовлена особливостями касаційної процедури, під час якої Суд перевіряє правильність застосування норм права і не наділений повноваженнями досліджувати докази, вирішувати питання про достовірність даних, ревізувати повноту розгляду та встановлені фактичні обставини справи.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається Судом у межах з урахуванням викладеного касатором обґрунтування позиції, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Тому до форми та змісту скарги законодавець у ст. 427 КПК установив чіткі вимоги, наслідком порушення яких і не виправлення допущених недоліків є повернення поданого звернення.

Однак перевіривши відповідність скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що заяву подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Засудженому слід урахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається зі змісту заяви, засуджений, не погоджується з судовим рішенням суду апеляційної інстанції, однак не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення, відповідно до вимог ст. 438 КПК України з урахуванням статей 412-414 КПК України.

Заява не містить посилань на обставини, які не були враховані судом апеляційної інстанцій під час постановлення ним рішення, а відповідно до цього й на порушення положень матеріального і процесуального законів, які, на думку засудженого, були порушені цим судом.

Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не є відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК Українипідставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Крім того, заяву подано із порушенням п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до якої у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Отже, засуджений має зазначити прохання щодо судових рішень з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України, проте зазначене ним прохання у заяві не узгоджується з указаними повноваженнями суду касаційної інстанції.

Наявність зазначених вище недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 433 КПКУкраїни переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Слід зазначити, що недоліки заяви (касаційної скарги) можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги або шляхом подання додаткових документів, якщо скаржник у порушення вимог КПК України, не надав усіх документів, які мають подаватися разом із касаційною скаргою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення заяви (касаційної скарги) без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції у порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Залишити заяву ОСОБА_4 без руху.

Встановити ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3