КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7682/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Махачкала (Республіки Дагестан, російської федерації), громадянина російської федерації, тимчасово не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України у кримінальному провадженні № 0000658, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2024 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 рокузадоволено клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене з прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000658, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2024 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України.

Продовжено раніше застосований до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено в межах терміну досудового розслідування тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 січня 2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити заходи забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не могло бути задоволене.

Зазначає, що слідчий у клопотанні про продовження дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 не надав суду докази обставин, на які він посилається.

Апелянт стверджує, що на підтвердження вини ОСОБА_7 прокурор зазначив лише список виконаних процесуальних дій, але їх змісту і належності та допустимості як доказу не навів. При цьому, зазначені процесуальні дії зовсім не підтверджують ті обставини, які викладено в описовій частині клопотання як встановлені.

Також захисник посилається на те, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності ті обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. У зв`язку з відсутністю таких доказів при винесенні ухвали згідно з п. 4 ч. 1 ст. 196 КПК України слідчий суддя був позбавлений можливості послатися на докази, які обґрунтовують ці обставини та підстави запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник також зазначає, що при продовженні запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя мав врахувати відсутність вагомих наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_10 кримінального правопорушення, його вік та стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, репутацію, позитивну характеристику. Апелянт вказує, що ОСОБА_7 має трьох малолітніх дітей, молода сім`я вимагає його матеріальної і моральної підтримки та допомоги. Батьки дружини підозрюваного є інвалідами, проживають разом і також потребують його підтримки.

03.12.2024 року від захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких останній зазначає, що під час розгляду клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 надав слідчому судді клопотання з проханням зобов`язати орган досудового розслідування надати йому можливість побачення зі своєю сім`єю - дружиною та трьома малолітніми дітьми. Підозрюваний зазначив, що органом розслідування упродовж багатьох місяців порушується його право на побачення з дружиною та з трьома малолітніми дітьми, один з яких народився після його ув`язнення. Від Уповноваженого Верховної Ради з прав людини листом йому повідомили, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про попереднє ув`язнення» він має право на три побачення в місяць із сім`єю та рідними. Однак йому таких побачень не дозволили жодного разу. Підозрюваний просив слідчого суддю зобов`язати орган досудового розслідування і прокурора надати йому 3 побачення в місяць з сім`єю.

Крім того, ОСОБА_7 просив суд змінити місце тримання його під вартою з СБУ на нейтральне місце тримання під вартою заради справедливого і законного слідства.

В ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.11.2024 року зазначені клопотання ОСОБА_7 залишилися поза увагою і без розгляду.

У зв`язку з наведеним, апелянт вважає, що заявлене ОСОБА_7 слідчому судді зазначене клопотання має бути вирішене колегією суддів під час розгляду апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000658, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2024 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України.

26.08.2024 року ОСОБА_7 було затримано відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК. Фактичний час затримання 02 год. 09 хв.

26.08.2024 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24.10.2024 року без визначення розміру застави, який надалі було продовжено до 26.11.2024 року включно.

14.10.2024 року постановою першого заступника Генерального прокурора строки досудового розслідування продовжено до 3-ох місяців, тобто до 26 листопада 2024 року.

15.11.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва продовжено до 5 місяців, тобто до 26.01.2025 року.

19.11.2024 року старший слідчий 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , за погодження з прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000658, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2024 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000658, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2024 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час, але не пізніше травня 2024 року, реалізуючи попередньо розроблений та узгоджений злочинний план, спрямований на вчинення терористичного акту, тобто застосування зброї, яке створювало б небезпеку для життя чи здоров`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з метою порушення громадської безпеки, а також залякування населення, представники ФСБ РФ, отримавши від близьких родичів громадянина рф ОСОБА_7 , які проживають у м. Махачкала (Республіка Дагестан, російська федерація) контактні дані ОСОБА_7 , звернулись до останнього із пропозицією про співпрацю у формі вчинення дій, спрямованих на підготовку до вчинення терористичного акту на території м. Києва.

Громадянин рф ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що реалізація розробленого вищеописаного злочинного плану може призвести до настання шкоди життю та здоров`ю осіб, порушення громадської безпеки, а також залякування населення, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня 2024 року, надав представникам ФСБ РФ добровільну згоду на подальшу співпрацю.

Так, відповідно до розробленого злочинного механізму на громадянина рф ОСОБА_7 було покладено наступні обов`язки:

- підшукування знаряддя для вчинення терористичного акту, зокрема, пістолету марки «Gloск» тощо;

- отримання відомостей щодо транспортних засобів, які експлуатуються ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також маршрутів пересування, місць фактичного проживання та реєстрації вищевказаних публічних осіб;

- підшукування інших осіб, а також транспортних засобів для подальшого залучення до реалізації попередньо розробленого злочинного плану.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше травня 2024 року, представники ФСБ рф, реалізуючи розроблений план, спрямований на вчинення терористичного акту із використанням зброї, яке створювало б небезпеку для життя та здоров`я вищевказаних осіб, залучивши до вказаного плану громадянина рф ОСОБА_7 , з метою отримання відомостей щодо місць та періоду перебування, а також маршруту переміщення ОСОБА_12 , вказали ОСОБА_7 на необхідність прибуття за місцем розташування ресторан-бару «Пян-Се Бар» за адресою: вул. Нижній Вал, буд. 33 Б, Київ, 04071, засновником якого є ОСОБА_12 .

Громадянин РФ ОСОБА_7 , діючи на виконання вказівок представників ФСБ рф, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.07.2024, усвідомлюючи, що громадянин України ОСОБА_12 має значний суспільний вплив в Україні, прибув за місцем розташування ресторан бару «Пян-Се Бар» за адресою: вул. Нижній Вал, буд. 33 Б, Київ, 04071.

У подальшому, ОСОБА_7 , застосовуючи конспіративні методи, використовуючи свій особистий мобільний телефон марки «Apple» модель «Iphone 15 Pro», IMEI; НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 здійснив фото-фіксацію внутрішнього двору поруч із ресторан-баром «Пян-Се Бар», а також головного входу вказаного закладу, після чого направив представнику ФСБ рф зафіксовані фотоматеріали, а також додатково проінформував останнього, що за результатами проведення розвідувальних заходів ОСОБА_12 за місцем розташування ресторан-бару «Пян-Се Бар» не виявлено.

Надалі, представники ФСБ рф, діючи з метою дестабілізації суспільно-політичної ситуації в Україні, а також на виконання розробленого механізму, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19.07.2024, вказали громадянину РФ ОСОБА_7 на необхідність прибуття за місцем розташування видавництва газети «Бульвар Гордона» за адресою: м. Київ, вул. Щекавицька, буд. 30/39, з метою отримання відомостей щодо маршрутів пересування, періоду перебування за вказаною адресою, а також наявного у ОСОБА_11 рухомого майна.

ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19.07.2024, продовжуючи реалізацію розробленого плану, зокрема, шляхом усунення перешкод для вчинення терористичного акту, усвідомлюючи, що завдання шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_11 шляхом вчинення терористичного акту може призвести до порушення громадської безпеки та порядку в Україні, оскільки останній володіє значною підтримкою серед цивільного населення України, прибув за місцем розташування видавництва газети «Бульвар Гордона» за адресою: м. Київ, вул. Щекавицька, буд. 30/39.

Надалі, ОСОБА_7 , використовуючи свій особистий мобільний телефон, здійснив фото-фіксацію прилеглої території, а також наявних транспортних засобів, які розташовувалась поруч із видавництвом газети «Бульвар Гордона», за адресою: м. Київ, вул. Щекавицька, буд. 30/39.

По завершенню виконання вказівки представників ФСБ рф ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, направив представникам ФСБ рф зафіксовані матеріали, а також додатково зазначив, що за вказаною адресою відсутні транспортні засоби, які перебувають у користуванні ОСОБА_11 .

У подальшому, представники ФСБ рф, продовжуючи реалізацію розробленого та узгодженого плану, спрямованого на вчинення терористичного акту із використанням зброї та вчинення вибуху, яке створювало небезпеку для життя чи здоров`я осіб, які мають значний суспільний вплив, з метою порушення громадської безпеки, а також залякування населення, надали ОСОБА_7 адреси, які використовуються ОСОБА_11 , для подальшого відпрацювання їх ОСОБА_7 з метою отримання відомостей щодо наявного рухомого майна ОСОБА_11 , а також періоду перебування останнього за вказаними адресами.

Надалі, ОСОБА_7 , 19.07.2024, діючи на виконання вказівок представників ФСБ рф в рамках розробленого плану, спрямованого на готування до вчинення терористичного акту на території міста Києва, усвідомлюючи, що завдання шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_11 може призвести до порушення громадської безпеки та порядку шляхом обмеження суспільства у конституційно закріпленому праві на свободу думки і слова, використовуючи особистий мобільний телефон марки «Apple» модель «Iphone 15 Pro», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , зберіг у застосунку «Нотатки» перелік адрес, наданих для відпрацювання, представниками ФСБ рф, а саме:

- місце фактичного розташування офісного приміщення ОСОБА_11 за адресою: « АДРЕСА_3 »;

- місце фактичного розташування громадської приймальні ОСОБА_11 за адресою: «АДРЕСА_4».

Одночасно із вказаними подіями, представники ФСБ рф, діючи з метою реалізації розробленого плану, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19.07.2024, вказали ОСОБА_7 на необхідність підшукування знаряддя для вчинення терористичного акту, зокрема, пістолета марки «Glock».

Надалі, громадянин рф ОСОБА_7 , діючи на виконання вказівок представників ФСБ рф, усвідомлюючи, що вказане знаряддя буде використано з метою завдання шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_11 , використовуючи наявні зв`язки, підшукав пістолет марки «Glock 31» та пістолет-кулемет марки «STRIBOG», а також запропонував представникам ФСБ рф для придбання та подальшого використання при реалізації розробленого плану.

Таким чином, громадянин рф ОСОБА_7 , надавши добровільну згоду на співпрацю із представниками ФСБ рф, усвідомлюючи протиправність своїх дій, а також бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вчинив умисні дії, спрямовані на готування до вчинення терористичного акту, тобто застосування зброї, яке створювало небезпеку для життя чи здоров`я осіб, які мають значний суспільний вплив, а також підтримку серед цивільного населення України із числа журналістів, а також опозиціонерів представникам вищого політичного керівництва рф, з метою порушення громадської безпеки, а також залякування населення.

26 серпня 2024 року ОСОБА_7 було затримано відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК. Фактичний час затримання 02 год. 09 хв.

26 серпня 2024 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України.

27 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24.10.2024 без визначення розміру застави, який надалі було продовжено до 26.11.2024 включно.

14 жовтня 2024 року постановою першого заступника Генерального прокурора строки досудового розслідування продовжено до 3-ох місяців, тобто до 26 листопада 2024 року.

15 листопада 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва продовжено до 5 місяців, тобто до 26.01.2025 року.

Слідчий вказав, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України, підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 19.07.2024 року №2/5/3-8511;

- відповіддю на доручення оперативного підрозділу № 2/5/3-8542 від 22.07.2024 року;

- протоколом огляду мобільного телефона ОСОБА_7 від 25.08.2024 року;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 25.08.2024 року;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 25.08.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

- відповіддю на запит про надання інформації від ФОП « ОСОБА_16 » із додатком;

- відповіддю на запит про надання інформації від ТОВ «ТИГР 8899» із додатком;

- відповіддю на запит про надання інформації від ОСББ «Щекавиця» із додатком;

- протоколом огляду камер відеоспостереження від 12-13.08.2024 року;

- протоколом обшуку від 29.08.2024 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують вчинення ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення.

Виправдовуючи подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, слідчий посилався на обставини вчинення ним інкримінованого злочину, його характер та значну суспільну небезпеку, а також на те, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

На думку слідчого, встановлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшилися та запобігання їм можливе лише при продовженні строку запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 спливає 26 листопада 2024 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку є неможливим, оскільки необхідно забезпечити повноту встановлення обставин, мотивів і мети вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим необхідно провести наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, без яких неможливо завершити досудове розслідування:

- встановити та допитати як свідків осіб, яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення тощо;

- отримати висновок експертів про проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи;

- отримати висновок експертів про проведення судової вибухотехнічної експертизи;

- отримати висновок експертів про проведення судової експертизи зброї та слідів її використання;

- отримати висновок експертів про проведення комплексної судово-криміналістичної експертизи;

- отримати висновок експертів про проведення судово-психіатричної експертизи;

- отримати висновок експертів про проведення судової дактилоскопічної та судової молекулярно-генетичної експертизи;

- отримати тимчасовий доступ до інформації, яка перебуває у володінні операторів мобільного зв`язку;

- отримати відомості щодо складу сім`ї ОСОБА_7 , місця їх фактичного проживання на даний час;

- провести огляди телефонних з`єднань підозрюваного ОСОБА_7 , інформацію щодо яких буде отримано під час тимчасового доступу у операторів мобільного зв`язку;

- отримати тимчасовий доступ до інформації, яка перебуває у володінні банківських установ щодо руху грошових коштів за картковими та банківськими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_7 , а також пов`язаних осіб;

- отримати від ДКР СБ України матеріали виконаних доручень щодо проведених слідчих (розшукових) та інших дій, в ході яких встановлюються особи, яким відомі обставини вчинення злочину, та інші обставини, що мають значення для досудового розслідування;

- отримати відповіді на запити з метою збору характеризуючих даних особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення;

- здійснити розсекречення протоколів про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій та додатків до них, а також відповідних процесуальних документів, на підставі яких вони проводились;

- за результатами огляду та аналізу отриманих матеріалів у їх сукупності, призначити судову психологічну експертизу із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа;

- після допиту свідків у кримінальному провадженні, провести одночасний допит окремих свідків та підозрюваного;

- повідомити підозрюваному про зміну раніше повідомленої підозри та нові підозри;

- виконати вимоги ст. ст. 221, 283, 290 КПК України зі стороною захисту та ознайомити учасників провадження з матеріалами досудового розслідування.

Провести зазначені слідчі та процесуальні дії не видалося можливим через їх значний обсяг, складність та необхідність дотримання послідовності виконання.

Оскільки строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 спливає 26 листопада 2024 року, а для виконання необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій потрібен додатковий час, слідчий просив суд продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 у межах строків досудового розслідування, звертаючи увагу суду на те, що більш м`які запобіжні заходи не є достатніми для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 рокузадоволено клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене з прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000658, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2024 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України.

Продовжено раніше застосований до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено в межах терміну досудового розслідування тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 січня 2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого у кримінальному провадженні.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 19.07.2024 року №2/5/3-8511; відповіддю на доручення оперативного підрозділу № 2/5/3-8542 від 22.07.2024 року; протоколом огляду мобільного телефона ОСОБА_7 від 25.08.2024 року; протоколом огляду відкритих джерел інформації від 25.08.2024 року; протоколом огляду відкритих джерел інформації від 25.08.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; відповіддю на запит про надання інформації від ФОП « ОСОБА_16 » із додатком; відповіддю на запит про надання інформації від ТОВ «ТИГР 8899» із додатком; відповіддю на запит про надання інформації від ОСББ «Щекавиця» із додатком; протоколом огляду камер відеоспостереження від 12-13.08.2024 року; протоколом обшуку від 29.08.2024 року; іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Всупереч твердженням апелянта, перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим суддею зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобігання ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та обґрунтовано встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вище вказаним вимогам, а слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, без визначення розміру застави, обґрунтувавши це тим, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, з огляду на те, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів також враховує, що згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, продовживши строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив ОСОБА_7 розмір застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому злочину, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Твердження апелянта про недоведеність наявності та продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, де проживає разом із дружиною та трьома дітьми, на матеріальному утриманні підозрюваного перебувають також батьки його дружини, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Також, всупереч тверджень захисника в апеляційній скарзі, слідчий суддя, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував обставини, визначені ст. 178 КПК України, при цьому, належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що стан здоров`я підозрюваного не допускає тримання його під вартою, слідчому судді надано не було, а тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність перешкод для утримування ОСОБА_7 під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає, що розгляд клопотання про зміну місця утримання підозрюваного та надання йому права на побачення з сім`єю, не входить до повноважень апеляційного суду при перегляді в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу, тому ці доводи, наведені в доповненнях до апеляційної скарги, є безпідставними та не беруться до уваги колегією суддів.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду справи по суті та їм буде надана відповідна правова оцінка з огляду на те, що слідчому судді на момент розгляду клопотання органу досудового розслідування не надається весь обсяг доказів у кримінальному провадженні та досудове розслідування триває.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, у зв`язку із чим апеляційна скарга з доповненнями захисника з викладеними в ній доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4