Провадження № 1-кп/175/763/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000477 від 15.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи власником собаки на прізвисько « ОСОБА_8 » породи « ОСОБА_9 », що входить до переліку небезпечних порід собак відповідно до Постанови КМУ №1164 від 10.11.2021 «Деякі питання щодо небезпечних порід собак», та утримувалася ним у спеціально огородженій частині території за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006, повинен був забезпечити необхідні умови її утримання, зокрема у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї, а при супроводі поза місцями її постійного утримання зобов`язаний був забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. Відповідно до пункту с) ст. 4 «Утримання» Європейської конвенції «Про захист домашніх тварин» № 578-VII (578-18) від 18.09.2013, ОСОБА_6 , як особа яка утримує домашню тварину повинен був уживати всіх обґрунтованих заходів для недопущення її втечі.

15.07.2024 приблизно о 09:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 відчинив вольєр, у якому утримувалася собака породи «Кане-корсо» - кобель на прізвисько « ОСОБА_8 » чорного кольору, власником якої він являється, випустивши останнього на територію домоволодіння без прив`язі. В той же час та місці, перебуваючи за вищевказаною адресою на території домоволодіння, де в цей час у вільному вигулі без прив`язі знаходився його собака породи «Кане-корсо», діючи з необережності, проявивши злочинну недбалість, що виразилась в тому, що останній, не передбачивши можливості настання від вчинених ним дій суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, не переконавшись, що собака знаходиться у спеціально огородженій території подвір`я, що виключає його можливу втечу за територію, відкрив хвіртку воріт та допустив втечу собаки за територію домоволодіння, тим самим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006, ст. 4 положення Європейської конвенції «Про захист домашніх тварин» №578-VII (578-18) від 18.09.2013, оскільки не забезпечив безпеку оточуючих людей від заподіяння шкоди цією собакою та наразив на небезпеку інших осіб.

Надалі, вказаний собака почав безперешкодний рух вулицею Святковою в селищі Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області до будинку 75, де в цей час перебувала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку він здійснив напад, під час якого збив її з ніг, при цьому вкусивши останню за ліву ногу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді рваної рани зовнішньої поверхні лівої гомілки у верхній третині, від чого остання втратила рівновагу та впала на землю спиною. Після того, собака продовжив напад на ОСОБА_10 , яка перебувала в безпорадному стані лежачи на спині та не могла чинити супротив собаці, який в свою чергу почав наносити своєю пащею хаотичні, багаторазові укуси в область голови та лівого плеча, після чого вчепився міцною хваткою своєї пащі у життєво-важливий орган, а саме за шию та своїми зубами пошкодив магістральні судини шиї, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді численних відкритих рваних ран шиї з ушкодженням магістральних судин шиї: рвані рани на лівій задньо-бічній поверхні шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії та внутрішньої яремної вени вище місця біфуркації сонної артерії, множинні рвані рани на правій задньо-бічній поверхні шиї, крововиливи в м`яких тканинах шиї в області пошкоджень на шкірі.

Смерть ОСОБА_10 настала від численних відкритих ран шиї з ушкодженням магістральних судин шиї (зовнішньої сонної артерії та внутрішньої яремної вени з лівої сторони) і ускладнилася гострою крововтратою, шоком, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Із врахуванням характеру виявлених ушкоджень, їх взаємне розташування та особливості (чередування крапкових, рваних ран, саден та синців), відповідно до висновку експерта, вони могли бути спричинені внаслідок багаторазових укусів зубами собаки.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.119 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність.

23.08.2024 між керівником Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_6 , останній беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та погодився на призначення йому узгодженого покарання.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, обвинувачений беззастережно визнав свою вину.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В даному випадку наявна письмова згода потерпілого ОСОБА_5 прокурору на укладення угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, віднесено до категорії нетяжких злочинів.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, відповідно до ст.ст. 473, 476 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується з призначенням узгодженого покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до пункту 6 ч.1 ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно матеріалів, які характеризують особу, ОСОБА_6 одружений, пенсіонер, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена добровільно, вона відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, суд вважає, що її слід затвердити, призначивши узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких підстав, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, тобто вбивства, вчиненого через необережність та вважає за необхідне призначити йому узгоджене покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 468, 469, 473-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 23.08.2024 між керівником Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000477 від 15.07.2024.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 1 (один) рік він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок спливу іспитового строку рахувати з дати постановлення вироку.

Речові докази: спецпакет №РSР 2369811 із 3 ножами та викруткою; спецпакет №РSР 1332658 зі змивами РБК; спецпакет №РSР 2369804 із ґрунтом з РБК; спецпакет №РSР 1332638 із міжнародним ветеринарним паспортом на собаку; спецпакет №РSР 3170904 із шортами та футболкою зі слідами РБК; металевий ніж з дерев`яним руків`ям зі слідами РБК, які зберігаються в камері схову речових доказів ВП №2 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений протягом тридцяти діб до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1