Справа № 515/272/25
Провадження № 1-кп/515/486/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акту кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2025 року за реєстраційним № 0000015, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Татарбунари Одеської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, тимчасово не працюючого, не депутата, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною першою статті 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним

15 лютого 2025 року, приблизно о 17.50 годині у ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходився у громадському місці, призначеному для відвідування широкого кола людей, а саме у закладі громадського харчування кафе «Данило», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , раптово виник протиправний умисел на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на грубу порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_3 , 15 лютого 20245 року, приблизно о 17.55 годині, перебуваючи у приміщені вказаного закладу, де також знаходилась продавець кафе ОСОБА_4 , яка зробила йому зауваження про те, що в даному кафу забороняється вживання принесених із собою спиртних напоїв , нехтуючи існуючими в суспільстві нормами поведінки, на гурті малозначного приводу, почав виражатися нецензурною лайко, використовуючи ненормативну лексику, порушивши тим самим нормальну роботу торгівельного закладу .

Далі, ігноруючи зауваження продавця ОСОБА_4 , висловлених з приводу його непристойної поведінки та прохання покинути кафу, ОСОБА_3 діючи умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характеру своїх дій, свідомо передбачаючи та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільних цінностей та встановлених у суспільстві загальноприйнятих норм суспільних цінностей та встановлених у суспільстві загальноприйнятих норм поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, почав ображати продавця закладу ОСОБА_4 нецензурною лексикою, що супроводжувалося погрозами фізичною розправою, та не маючи наміру покинути приміщення кафе схопив останню за руки і почав викручувати, демонструючи свою перевагу над собою жіночої статі. жіночої статі. На допомогу продавця ОСОБА_4 підійшов працівник зазначеного закладу повар ОСОБА_5 , яка з метою припинення противоправної поведінки ОСОБА_3 , силоміць вивела його з приміщення зали кафе на вулицю, після чого зачинили вхідні двері зазначеного закладу з середини, тоді як згідно графіку роботи установа мала працювати до 20:00 години.

Продовжуючи реалізувати свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , не бажаючи припиняти своїх хуліганські дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки, діючи з особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, перебуваючи у громадському місці, поводив себе грубо та агресивно відносно інших людей, висловлювався нецензурною лайкою до працівників кафе, ігноруючи їх зауваження продовжив порушувати громадський порядок та намагався знову зайди до приміщення кафе, але коли зрозумів, що двері зачинені з середини та його не пускають до закладу, умисно, демонстративно, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, з нехтуванням загальноприйнятих норм поведінки, у тому числі з порушенням нормальної роботи установи, де здійснювала свою підприємницьку діяльність потерпіла ОСОБА_6 , почергово протягом тривалого часу правою рукою стиснутою в кулак та правою рукою зігнутою в ліктьовому суглобі почав наносити удари, в результаті чого розбив скло на вхідних дерев`яних дверях кафе, пошкодивши чуже майно, власником якого є потерпіла, яке майнові цінності для останньої не становить, тим самим зірвав та зупинив нормальну роботу закладу з обслуговування клієнтів (відвідувачів).

Грубе порушення громадського порядку в діях ОСОБА_3 виразилось в ускладненні впорядкованих функціональних відносин, тобто в ускладненні забезпечення спокійної суспільно корисної діяльності, побуту, і відпочинку людей та порушення нормальної діяльності закладу, який передчасно припинив свою роботу з обслуговування клієнтів (відвідувачів). Явна неповага до суспільства в діях ОСОБА_3 полягала у відкрито виражених діях, які були очевидні для нього та інших осіб, нехтуючи громадським порядком,елементарними правилами поведінки, моральності, добропорядності. Особлива зухвалість в діях ОСОБА_3 виявилася у грубому порушенні громадського порядку, явній неповазі до суспільства, що супроводжувалося погрозами фізичною розправою, нецензурною лексикою в присутності інших людей (відвідувачів), пошкодженням майна закладу, зупинки нормальної роботи установи, що виразилось особливою нахабністю та грубістю.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 296 КК України, хуліганство, тобто грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Оцінка встановлених органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження

21 лютого 2025 року до Татарбунарського районного суду Одеської області від Білгород-Дністровської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною першою статті 296 КК України, у якому міститься клопотанням прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

?реєстр матеріалів досудового розслідування;

?розписку підозрюваного ОСОБА_3 про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування;

?розписку захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 про тримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування;

?письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена в присутності його захисника адвоката ОСОБА_8 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження, згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні та визнання цивільного позову в повному обсязі;

?заява потерпілої ОСОБА_6 щодо розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні;

?матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним свої винуватості.

Відповідно до наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Судом встановлено, що відповідно до положень частини другої статті 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_8 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка складена в присутності захисника.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 лютого 2025 року постановлено провести судовий розгляд кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2025 року за реєстраційним № 0000015, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 КК України в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

За правилами частини третьої статті 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до частини другої статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог частин першої, другої статті 17, статей 369-371, 374, частини третьої статті 381, частини другої статті 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 15 лютого 2025 року, приблизно о 17.50 годині у ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходився у громадському місці, призначеному для відвідування широкого кола людей, а саме у закладі громадського харчування кафе «Данило», яке розташоване за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, м. Татарбунари, вул. Степова, 9, раптово виник протиправний умисел на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на грубу порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_3 , 15 лютого 20245 року, приблизно о 17.55 годині, перебуваючи у приміщені вказаного закладу, де також знаходилась продавець кафе ОСОБА_4 , яка зробила йому зауваження про те, що в даному кафу забороняється вживання принесених із собою спиртних напоїв , нехтуючи існуючими в суспільстві нормами поведінки, на гурті малозначного приводу, почав виражатися нецензурною лайко, використовуючи ненормативну лексику, порушивши тим самим нормальну роботу торгівельного закладу .

Далі, ігноруючи зауваження продавця ОСОБА_4 , висловлених з приводу його непристойної поведінки та прохання покинути кафу, ОСОБА_3 діючи умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характеру своїх дій, свідомо передбачаючи та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільних цінностей та встановлених у суспільстві загальноприйнятих норм суспільних цінностей та встановлених у суспільстві загальноприйнятих норм поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, почав ображати продавця закладу ОСОБА_4 нецензурною лексикою, що супроводжувалося погрозами фізичною розправою, та не маючи наміру покинути приміщення кафе схопив останню за руки і почав викручувати, демонструючи свою перевагу над собою жіночої статі. жіночої статі. На допомогу продавця ОСОБА_4 підійшов працівник зазначеного закладу повар ОСОБА_5 , яка з метою припинення противоправної поведінки ОСОБА_3 , силоміць вивела його з приміщення зали кафе на вулицю, після чого зачинили вхідні двері зазначеного закладу з середини, тоді як згідно графіку роботи установа мала працювати до 20:00 години.

Продовжуючи реалізувати свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , не бажаючи припиняти своїх хуліганські дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки, діючи з особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, перебуваючи у громадському місці, поводив себе грубо та агресивно відносно інших людей, висловлювався нецензурною лайкою до працівників кафе, ігноруючи їх зауваження продовжив порушувати громадський порядок та намагався знову зайди до приміщення кафе, але коли зрозумів, що двері зачинені з середини та його не пускають до закладу, умисно, демонстративно, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, з нехтуванням загальноприйнятих норм поведінки, у тому числі з порушенням нормальної роботи установи, де здійснювала свою підприємницьку діяльність потерпіла ОСОБА_6 , почергово протягом тривалого часу правою рукою стиснутою в кулак та правою рукою зігнутою в ліктьовому суглобі почав наносити удари, в результаті чого розбив скло на вхідних дерев`яних дверях кафе, пошкодивши чуже майно, власником якого є потерпіла, яке майнові цінності для останньої не становить, тим самим зірвав та зупинив нормальну роботу закладу з обслуговування клієнтів (відвідувачів).

Грубе порушення громадського порядку в діях ОСОБА_3 виразилося в ускладненні впорядкованих функціональних відносин, тобто в ускладненні забезпечення спокійної суспільно корисної діяльності, побуту, і відпочинку людей та порушення нормальної діяльності закладу, який передчасно припинив свою роботу з обслуговування клієнтів (відвідувачів). Явна неповага до суспільства в діях ОСОБА_3 полягала у відкрито виражених діях, які були очевидні для нього та інших осіб, нехтуючи громадським порядком,елементарними правилами поведінки, моральності, добропорядності. Особлива зухвалість в діях ОСОБА_3 виявилася у грубому порушенні громадського порядку, явній неповазі до суспільства, що супроводжувалося погрозами фізичною розправою, нецензурною лексикою в присутності інших людей (відвідувачів), пошкодженням майна закладу, зупинки нормальної роботи установи, що виразилось особливою нахабністю та грубістю.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Відповідно до статті 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення .

Обставини, визначені статтею 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Частиною першою статті 296 КК України визначено, що вчинення хуліганства, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, карається штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 296 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно із частиною другою статті 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Суд вважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені частиною першою статті 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням викладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, який не працює, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді пробаційного нагляду.

На думку суду, залучення до такого виду призначеного виду покарання створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Речові докази відсутні.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 276 КК України та призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на один рік.

Відповідно до вимог статті 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1