Справа № 521/3653/25
Номер провадження:1-м/521/7/25
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2025 року

Малиновський районний суд м. Одеси

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

затриманого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Одеса скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою в межах застосованого екстрадиційного арешту на домашній арешт, -

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2025 року до суду надійшла скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування скарги захисник зазначає, що ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суд Одеської області від 04.01.2025 у справі №495/44/25 клопотання виконуючого обов`язки керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області про застосування тимчасового арешту задоволено. Застосовано щодо громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7 , тимчасовий арешт строком на 40 (сорок) діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів. Роз`яснено, що у разі якщо строк тимчасового арешту, визначеного ухвалою слідчого судді, закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов - негайно звільнити з-під арешту. Конвоювати та утримувати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7 , в порядку тимчасового арешту, в умовах Державної установи «Одеський слідчий ізолятор». Строк тимчасового арешту рахувати з моменту фактичного затримання особи - 02.01.2025 об 11:20 год. Також зобов`язано начальника Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_7 .

По закінченню даного строку тимчасового арешти, прокурор звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси з клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 за результатам розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя виніс ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси 521/2067/25 від 07.02.25р. якою задовольнив клопотання прокурора та застосував до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до видачі компетентним органам Республіки Узбекистан але не більше 12 місяців.

Адвокат звертає увагу, що з моменту застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пройшло 32 дні і за цей період жодної медичної допомоги так і не надано, фактично особа тримається під вартою вже 2 місяці з того моменту як лікар констатував необхідність проведення операції. Ув`язнений на даний час знаходячись в слідчому ізоляторі не отримує належної медичної допомоги про що свідчить його заява від 16.01.25р. до медичної частини з проханням надати кваліфікованого лікаря проктолога, однак зазначена заява як вбачається залишена без уваги. Крім того, 22.01.2024 року після тривалих криків у камері та прохань доставити до лікаря, ОСОБА_7 було доставлено до КНП "Міська клінічна лікарня №10" та після огляду було видано консультативний висновок про наявність у останнього параректального свич с хронічним запаленням та рекомендується оперативне (операція) втручання.

Починаючи з 02.01.2025 року особа знаходиться без належної медичної допомоги борючись з болем самостійно і в будь який момент можливе прорив свіча й утворення сепсісу, що може призвести до летального випадку.

Разом з тим, ув`язнений має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою сільради яка видана до затримання останнього. Крім того, ув`язнений одружений на громадянці України ОСОБА_9 яка проживає з ним за одною адресою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.03.2024 року. Також ув`язнений працював таксистом і отримував дохід на території України, що свідчить про те, що він має повні має міцні соціальні зв?язки і не створює небезпеки для суспільства, про зазначене свідчить й те що відносно останнього відсутні будь які кримінальні та адміністративні провадження. Немало важливим є той факт, що останній має посвідчення на тимчасове проживання в Україні яке закінчило свою дію 28.12.24 року, що свідчить про належне оформлення всіх документів на території України.

Також адвокат звернув увагу на те, що відповідно до Конституції Республіки Узбекистан ст. 4 визначає що державною мовою Республіки Узбекистан є узбекська. Однак документи які надійшли, щодо вчинення ув`язненим нібито злочину викладені російською мовою яка не має жодного відношення до Республіки Узбекистан, що може свідчити про підробку даних документів та зловживання ними. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи які надійшли від Республіки Узбекистан ув`язнений визнано винним заочно у вчиненні кримінального правопорушення за «а», «б» ст. 167 Кримінального кодексу Республіки Узбекистан до 2 років виправних робіт.

На думку адвоката, відносно ОСОБА_7 без його відома та без його участі ухвалили рішення про притягнення його до кримінальної відповідальності, що прямо протирічить правам особі на справедливий суд та право на захист. Таким чином не можливо стверджувати про демократичний порядок застосування кримінального покарання в даній країні так як він порушує міжнародні норми права.

Також про зазначений факт свідчить і те, що після повідомлення про затримання ув?язненого компетентні органи без будь яких підстав змінили обвинувачення та доповнили його новими злочинами з метою погіршення становища ув?язненого та зловживання з боку органів Узбекистану, що вбачається з постанова про зміну обвинувачення від 07.01.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, просить слідчого суддю запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований відносно ОСОБА_7 змінити. Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні затриманий та його захисники підтримали свою скаргу, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор заперечував проти задоволення даної скарги, оскільки жодних підстав для зміни запобіжного заходу наразі немає.

Вислухавши учасників справи, дослідивши скаргу та доводи, якими захисник обґрунтовує необхідність зміни запобіжного заходу, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 12 ст. 584 КПК України, за скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника чи законного представника слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з-під варти.

Відповідно до ч.1ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, -до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

У судовому засідання встановлено, що 02.01.2025 об 11:20 год. за адресою: Білгород-Дністровський район, пункт пропуску «Старокозаче», затримано громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7 , який на міжнародному рівні розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_7 розшукується через канали Інтерполу правоохоронними органами Республіки Узбекистан з метою арешту та подальшої екстрадиції в цю державу для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбачених ч. 3 ст. 167 (розкрадання шляхом привласнення або розтрати), КК Республіки Узбекистан.

Підставою затримання є циркуляр про оголошення в міжнародний розшук №А-3139/3-2024 від 22.03.2024, в якому зазначено, що 17.09.2023 судом Court of Uzun district of Surkhandaryva region видано ордер на арешт для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбачених ч. 3 ст. 167 (розкрадання шляхом привласнення або розтрати), КК Республіки Узбекистан.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суд Одеської області від 04.01.2025 клопотання відносно виконуючого обов`язки керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області про застосування тимчасового арешту відносно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7 задоволено. Застосовано щодо громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7 , тимчасовий арешт строком на 40 (сорок) діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2025 року задоволено клопотання прокурора та застосував до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до видачі компетентним органам Республіки Узбекистан але не більше 12 місяців. Утримувати Узбекистан ОСОБА_7 у порядку екстрадиційного арешту у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Процедура екстрадиційної перевірки в відносно громадянина Узбекистан ОСОБА_7 триває до теперішнього часу та на даний час приймається рішення про видачу та фактичну передачу відносно ОСОБА_10 компетентним органам Республіки Узбекистан.

За змістом ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема, наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, зміна обставин провадження, зменшення встановлених ризиків.

В обґрунтування скарги про зміну запобіжного заходу захисник фактично посилається на те, що громадянин Узбекистан ОСОБА_7 має тяжкі захворювання. Щодо наявності тяжких захворювань, як підстави для зміни запобіжного заходу, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, який затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється за їх зверненням зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Таким чином, лікування затриманого у разі наявності у нього медичних захворювань можливо в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор» та не може слугувати підставою неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такі висновки суду, узгоджуються з позицією Одеського апеляційного суду, зокрема, яка викладена у постанові Одеського апеляційного суду від 14.08.2024 (справа №522/10313/24, номер провадження 11-сс/813/1083/24).

Щодо доводів адвоката про міцні соціальні зв`язки, суд приймає до уваги доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_7 одружений, проживає з дружиною на території України, його дружина працевлаштована та має у власності будинок, проте ці обставини не можуть бути вагомими аргументами на користь зміни запобіжного заходу, оскільки саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою й забезпечує належну правову поведінку затриманого.

Таким чином, на переконання слідчого судді стороною захисту у судовому засіданні не доведено наявність підстав для зміни затриманому ОСОБА_7 , запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки відсутні наявні нові обставин, які не розглядалися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, зміна обставин провадження або зменшення встановлених ризиків.

На підставі викладеного та керуючись вимогами «Європейської конвенції про видачу правопорушників» від 13.12.1957 року, ст. ст. 573-584, 589 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою в межах застосованого екстрадиційного арешту на домашній арешт, відповідно до ч.12 ст.584 КПК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1