Справа № 638/5167/25
Провадження № 1-в/638/392/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» у відношенні :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Ворожба, Сумської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, до засудження не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз :

- 26.03.2021 вироком Білопільського райсуду Сумської області за ст.ст. 121 ч. 1, 185 ч. 3, 289 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі;

про приведення вироку суду у відповідність до вимог діючого законодавства, у зв`язку з засудженням за діяння, караність якого законом усунена,

В С Т А Н О В И В:

24.03.2025 адміністрація ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)» звернулася до Дзержинського райсуду м. Харкова з поданням про приведення вироку Білопільського райсуду Сумської області від 26.03.2021 у відношенні засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

В поданні ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)» зазначено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває в установі кримінальне покарання за вироком Білопільського райсуду Сумської області від 26.03.2021, яким він був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ст.ст. 121 ч. 1, 185 ч. 3, 289 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі.

З урахуванням приписів Закон № 3886-IX, в поданні ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)» ставить питання щодо звільнення ОСОБА_4 від призначеного за вироком Білопільського райсуду Сумської області від 26.03.2021 покарання призначеного за ст. 185 ч. 3 КК України у виді 4 років позбавлення волі, так як на теперішній час карність вищезазначеного діяння за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 кримінальним законом усунена, а тому вирок суду підлягає приведенню у відповідності до вимог діючого законодавства.

Представник ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)» та засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду подання були повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд подання за їх відсутності.

При таких обставинах на підставі ч. 4 ст. 539 КПК України, суд вважає можливим розглянути подання у відсутності зазначених осіб, за наявними матеріалами.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення подання ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)», так як вимоги ґрунтуються на приписах КК України.

Суд вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 та дослідивши відповідні матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , вважає подання ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)» обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, вироком Білопільського райсуду Сумської області від 26.03.2021 ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених : ст. 121 ч. 1 КК України до 6 років позбавлення волі; ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі; за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі приписів ст. 70 ч. 1 КК України визначено остаточно до відбуття покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_5 визнано винним за ст. 185 ч. 3 КК України у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення чи сховище, яке було вчинено 26.06.2020 у відношенні майна потерпілого ОСОБА_6 , вартість якого становить 1560 гривен.

Засуджений ОСОБА_4 на теперішній час відбуває призначене вищевказаним вироком Білопільського райсуду Сумської області від 26.03.2021 покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)».

Приписи ч. 1 ст. 2 КК України передбачають, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 6 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Приписами ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Станом на 26.06.2020, тобто на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становило, відповідно у 2020 році - 210,2 гривен.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривен, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 гривни, а 50 відсотків від його розміру становили 1051 гривен.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив суму, яка перевищує 2102 гривна (1051х2=2102).

Приписами ч. 7 ст. 42 Закону України «Про правотворчу діяльність», передбачено, що у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акту в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Приписами ст. 58 Конституції України, передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При таких обставинах суд вважає, що внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь, передбачених ст. 185 ч. 3 КК України, у яких обвинувачувався та був засуджений вироком Білопільського райсуду Сумської області від 26.03.2021 ОСОБА_4 , оскільки розмір викраденого ним майна, на час вчинення крадіжки, становив 1560 гривен, який не перевищував двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених законом на 1 січня звітного податкового року, у якому були вчинено кримінальне правопорушення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, у зв`язку з декриміналізацією діяння, а саме : таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення чи сховище, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, яке було вчинено ОСОБА_4 26.06.2020 у відношенні майна потерпілого ОСОБА_6 , за вчинення якого вироком Білопільського райсуду Сумської області від 26.03.2021 був засуджений ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за ст. 185 ч. 3 КК України.

В іншій частині вирок Білопільського райсуду Сумської області від 26.03.2021 підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 5, 74, 185 КК України, керуючись ст.ст. 371, 372, 392, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» «Про приведення вироку суду у відповідність до вимог діючого законодавства, у зв`язку з засудженням ОСОБА_4 за діяння, караність якого законом усунена», - задовольнити.

Привести вирок Білопільського райсуду Сумської області від 26.03.2021 у відношенні ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», звільнивши ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Білопільського райсуду Сумської області від 26.03.2021 за ст. 185 ч. 33 КК України у виді 4 років позбавлення волі, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, за вчинення якого його було засуджено.

В іншій частині вирок Білопільського райсуду Сумської області від 26.03.2021 підлягає залишенню без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський райсуд м. Харкова.

Суддя: ОСОБА_1