Справа № 638/620/25
Провадження № 1-кс/638/389/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова начальника Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000079 від 12.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

встановив:

До слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова звернувся прокурор з клопотанням в якому просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, наступним майном, а саме:взуття, а саме: берці пісочного кольору з жовтою підошвою марки «ARNAS», яке поміщено до картонної коробки, опечатано біркою «NPU-2345303» та завірено підписами учасників слідчої дії; кофту флісову пісочного кольору з карманами на застібці по середині зі слідами РБК, яку поміщено до картонної коробки, опечатано біркою «NPU-2345303» та завірено підписами учасників слідчої дії; штани тактичні забарвлення мультикам зі слідами РБК з написом «Штани тактичні виготовлено в Україні Rip-stop» розміру ХЛ34, які поміщено до картонної коробки, опечатано біркою «NPU-2345303» та завірено підписами учасників слідчої дії.

В обґрунтування клопотання зазначає, у провадженні СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за №0000079 від 12 січня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на водія військової частини НОМЕР_1 .

Так, 26.12.2024 приблизно о 02 год. 30 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді водія в/ч НОМЕР_1 , що тимчасово дислокується в АДРЕСА_1 , знаходячись поряд з магазином «Посад» за адресою: вул. Івана Мазепи, буд. 35, м. Ізюм, Харківської області, в ході раптово виниклого конфлікту з раніш незнайомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виник на ґрунті неприязних відносин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, товкнув його в груди, від чого ОСОБА_5 впав, вдарившись потилицею об асфальт.

Після цього, реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 посадив ОСОБА_5 до належного йому автомобіля «Mersedes bens» «Vito» державний номер НОМЕР_2 реєстрації Грузії, та з ним прослідував до комплексу занедбаних нежитлових будівель на території Левківської сільської ради Ізюмської громади, яке належить ТОВ «Агро-компані» де близько 03.00 26.12.2024 завів ОСОБА_5 до приміщення непрацюючої ферми розведенню курей, де реалізуючи злочинний намір, діючи з прямим умислом, з метою спричинення смерті ОСОБА_5 , наніс йому удари руками в область обличчя, чим спричинив закриту черепно мозков травму з переломом кісток черепу, піля цього, взяв з вказаного автомобіля ніж, та з метою спричинення смерті ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті останнього та бажючи їх настання, умисно завдав не менше 3 ударів ножем по шиї ОСОБА_5 , який лежав на підлозі, в результаті спричинив йому, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 12-17/9Брв/25 від 13.01.2025 множинні різані рани шиї, в результаті гострої крововтрати від отриманих ушкоджень ОСОБА_5 помер на місті.

Разом з тим, 13 січня 2025 року, ОСОБА_4 , добровільно видав працівникам поліції автомобіль «Мерседес» Vіто, чорного кольору, із номером рами НОМЕР_3 , а також ключі від даного автомобіля.

14.01.2025 року у період часу з 13 години 40 хвилин по 13 годину 51 хвилин, перебуваючи у кімнаті проведення слідчих дій Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області підозрюваний ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видав працівникам поліції особисті речі, які були на ньому, а саме: кофту флісову пісочного кольору з карманами на застібці по середині зі слідами РБК, яку поміщено до картонної коробки, опечатано біркою «NPU-2345303» та завірено підписами учасників слідчої дії; штани тактичні забарвлення мультикам зі слідами РБК з написом «Штани тактичні виготовлено в Україні Rip-stop» розміру ХЛ34, які поміщено до картонної коробки, опечатано біркою «NPU-2345303» та завірено підписами учасників слідчої дії.

Разом з тим 14.01.2025 року в період часу з 15:26 по 16:32 було оглянуто автомобіль «Мерседес» Vіто, чорного кольору, із номером рами НОМЕР_3 під час якого було вилучено в тому числі: берці пісочного кольору з жовтою підошвою марки «ARNAS», яке поміщено до картонної коробки, опечатано біркою «NPU-2345303» та завірено підписами учасників слідчої дії.

Постановою слідчого від 14.01.2025 вищевказане майно визнано речовими доказами.

В судове засідання прокурор не з`явився, просив клопотання розглянути у його відсутність та задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись.

У відповідності до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Встановлено, що СВ Ізюмського РУП №3 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000079 від 12.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Чугуївським відділом Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Надані докази свідчать про обґрунтованість вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч.1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.

При цьому у відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За частиною 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його прокурором, склад майна, на яке він просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить прокурор, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що прокурором надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування

та розпорядження, наступним майном, а саме:берці пісочного кольору з жовтою підошвою марки «ARNAS», яке поміщено до картонної коробки, опечатано біркою «NPU-2345303» та завірено підписами учасників слідчої дії; кофту флісову пісочного кольору з карманами на застібці по середині зі слідами РБК, яку поміщено до картонної коробки, опечатано біркою «NPU-2345303» та завірено підписами учасників слідчої дії; штани тактичні забарвлення мультикам зі слідами РБК з написом «Штани тактичні виготовлено в Україні Rip-stop» розміру ХЛ34, які поміщено до картонної коробки, опечатано біркою «NPU-2345303» та завірено підписами учасників слідчої дії.

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», в камері зберігання речових доказів РУП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пл. Садова, 18/75,

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: