Справа № 308/3418/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 ., погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 ,про обрання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Львів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , начальника речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший лейтенант», депутатом не обирався, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС Шостого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164 від 24.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Подане клопотання мотивує тим, що 07.03.2025 о 10.34 год. затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді начальник речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший лейтенант» за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

08.03.2025 в порядку ст. 277,278 КПК України відносно ОСОБА_4 складено та повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №201 від 15.07.2024 лейтенанта ОСОБА_4 , начальника речової служби логістики управління військової частини НОМЕР_1 , призначено наказом начальника регіонального управління військової частини НОМЕР_1 , сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 09.07.2024 №133, на посаду начальника речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 .

Згідно функціональних обов`язків начальника речової служби групи тилового забезпечення НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони (Далі Функціональні обов`язки) встановлено, що підрозділ матеріально-технічного забезпечення організовує матеріально-технічне забезпечення військ, планує застосування і управління підпорядкованими частинами (підрозділами).

Згідно Функціональних обов`язків, начальник речової служби зобов`язаний: отримувати необхідне речове майна та роздавати по батальйонам та окремим підрозділах; знати вимоги статутів, наказів, порадників та інструкцій щодо організації керівництва службою, додержання їх у службовій діяльності; керувати діяльність служби і бойовою підготовкою підпорядкованих підрозділів, підтримувати в них внутрішній порядок; організовувати претензійну роботу у підпорядкованих службах (службі); здійснювати підбір та розміщення кадрів у підпорядкованих службах (службі), постійно вивчати їх ділові та моральні якості, організовувати та періодично проводити спеціальну підготовку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , під час проходження військової служби у відповідності до вимог ст. ст. 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ст. 68 Конституції України, ОСОБА_7 , зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України, в цілому.

Таким чином, будучи начальником речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 постійно обіймав у вказаному військовому формуванні посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, а тому, відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України є службовою особою.

Разом з тим, старший лейтенант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем ЗСУ, перебуваючи на посаді начальника речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи вищевказані статутні та законодавчі вимоги, маючи на меті незаконно збагатитись, шляхом отримання неправомірної грошової винагороди, вчинив злочин за наступних обставин.

Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що на кінці грудня місця 2024 року, молодший сержант ОСОБА_8 , який проходить службу на посаді командира відділення управління командира мінометної батареї управління інструктор групи інструкторів управління військової частини НОМЕР_3 бригади Територіальної оборони, який несе службу в зоні проведення бойових дій, вирішив перевестись в тилові підрозділи вказаної військової частини у зв`язку із віком та станом здоров`я.

Так, на початку січня місця 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням на даний час не встановлено, однак не пізніше 19.02.2025, молодший сержант ОСОБА_8 , який перебуває на посаді командира відділення управління командира мінометної батареї управління інструктор групи інструкторів управління військової частини НОМЕР_1 , звернувся до начальника речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , з проханням посприяти у переведенні його на рівнозначну чи вищу посаду в підрозділи пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , які розміщуються в АДРЕСА_2 .

Після чого, ОСОБА_4 усвідомлюючи той факт, що військовослужбовці, які проходять службу в мінометній батареї управління А7029 та інструктори, де проходить службу ОСОБА_8 , виконують систематично завдання в зоні безпосереднього ведення бойових дій, вирішив вказаними обставинами викликаними у зв`язку з проведення бойових дій на території України скористатись на свою користь, а саме у вказаний період часу у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом використання свого службового становища в інтересах ОСОБА_8 , а саме шляхом сприяння у переведенні та призначенні його на посаду тимчасово виконуючого обов`язки помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 з подальшим призначенням на вказану посаду, за грошову винагороду.

Надалі, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного плану, попередньо домовившись про зустріч в телефонному режимі із ОСОБА_8 , 19.02.2025 близько обіднього часу, зустрівся із останнім в м. Ужгороді на території військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_2 бригади ТРО за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході спілкування, діючи умисно, усвідомлюючи свій протиправний характери своїх дій, з метою незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_8 , що він зможе посприяти у його переведенні та призначенні на посаду тимчасово виконуючого обов`язки помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 та подальшим призначенням на вказані посаді на постійній основі, однак тільки в тому випадку, якщо ОСОБА_8 надасть йому 410 000 гривень тобто суму еквіваленту 10 000 доларів США, тобто поставив категоричну вимогу за надання вказаної суми з метою виконання прохання ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправні дії ОСОБА_4 , звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінальних правопорушень службовими особами військової частини НОМЕР_1 щодо вимагання в нього неправомірної вигоди за його переведення в підрозділ тилу вказаної військової частини.

В подальшому, 05.03.2025 ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного плану, домовився в телефонному режимі із ОСОБА_8 про зустріч в м. Ужгороді, для отримання від останнього обумовленої раніше неправомірної вигоди у розмірі 410 000 грн, та з метою передачі ОСОБА_8 відповідного рапорту-клопотання перед командуванням військової частини НОМЕР_1 про призначення (переведення) останнього на тимчасово виконуючого обов`язки помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 .

Так, 07.03.2025 о 09.31 год. за попередньою домовленістю, ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, у автомобілі належному останньому в АДРЕСА_2 , неподалік від пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , де в ході розмови, знаходячись в салоні автомобіля марки «Peugeot 307» VIN НОМЕР_4 іноземної реєстрації НОМЕР_5 , повідомив та запевнив ОСОБА_8 щодо виконання ним взятих на себе зобов`язань щодо переводу ОСОБА_8 , а саме підготовки та подачі відповідних документів та рапорту щодо призначення (переведення) останнього на тимчасово виконуючого обов`язки помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 та в ході розмови висловив вимогу перед ОСОБА_8 про необхідність надання йому раніше обумовленої суми грошових коштів у розмірі 410 000 грн за вчиненні ним дії та за передачу ОСОБА_8 нарочно підписаного рапорту на ім`я начальника тилу заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 щодо клопотання перед вищим командуванням призначити ОСОБА_8 виконуючим обов`язки помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, 07.03.2025 близько 10:25 год. ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця та з метою незаконного збагачення, в черговий раз зустрівся із ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, в м. Ужгороді, вул. Об`їзна (поблизу ППД в/ч НОМЕР_1 ), де в салоні автомобіля марки «Peugeot 307» VIN НОМЕР_4 іноземної реєстрації НОМЕР_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, на попередню вимогу, отримав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 410 000 (чотириста десять тисяч) гривень за сприяння у переведенні (призначення) ОСОБА_8 на посаду - виконуючого обов`язки помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 , та у свою чергу на підтвердження виконання своїх зобов`язань передав ОСОБА_8 оригінал рапорту на ім`я начальника тилу заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 щодо клопотання перед вищим командуванням про призначення ОСОБА_8 виконуючим обов`язки помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 , який підписаний ОСОБА_4 як начальником речової служби логістики управління військової частини НОМЕР_1 .

За таких обставин старший лейтенант ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе за вчинення ним в інтересах того, хто пропонує та надає неправомірну вигоду дій з використанням свого службового становище поєднане із вимаганням неправомірної вигоди.

Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_8 про вчинення злочину від 20.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.03.2025; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 ; протоколом обшуку від 07.03.2025; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 07.03.2025; протоколом огляду та вручення спеціальних технічних засобів; скріншотами долученими ОСОБА_8 на підтвердження своїх показів; імітаційними коштами вилученими в розмірі 410 000 грн; документами рапортами ОСОБА_4 щодо ініціювання (клопотання) переведення ОСОБА_8 на посаду виконуючого обов`язки помічника начальника речової служби тилу логістики та іншими в сукупності матеріалами кримінального провадження.

Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КК України, то, на думку сторони обвинувачення, в ході досудового розслідування встановлено їх наявність, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, заявника інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так слідчий вказує, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування чи суду. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України, так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

ОСОБА_4 з урахуванням відомих обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із учасниками кримінального провадження та схиляти їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання показів стороні обвинувачення. Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на недопитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, які були та будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може використати свої зв`язки для незаконного впливу на свідків понятих чи інших учасників, які брали участь у першочергових слідчих діях, чи іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Вказує, що підставою застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий вказує, що враховуючи той факт, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий корупційний злочин, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим, оскільки воно на думку органу досудового розслідування буде неефективним. Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування не встановлено осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків та які викликають довіру суду, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, та невідворотність покарання, останній може ухилитись від досудового розслідування та суду, наприклад, покинувши межі країни, вчинити нове кримінальне правопорушення або ж може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді.

Враховуючи вищенаведене, просить Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , тримання під вартою строком на 60 днів

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечили. Захисник вказав на безпідставність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення. Також захисник подав письмові заперечення, в яких вказує, що ОСОБА_4 не має наміру переховуватися від слідства та суду, ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю служби, є одруженим й фактично спільно з дружиною виховує її доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учасником бойових дій, а також нагороджений почесною відзнакою командира НОМЕР_2 бригади ТРО, процесуально зацікавлений у виправданні за повідомленою підозрою, у зв`язку з чим бажає брати участь у всіх процесуальних діях у кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від першого шлюбу, оскільки сплачує згідно судового наказу від 20.01.2021 року на його користь аліменти. Також захисник вказує, що інші ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є виключно припущеннями, є немотивовані та необґрунтовані, а тому просить відмовити в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, приходжу до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР кримінального провадження №0000164 від 24.02.2025 року підтверджено, що органом досудового розслідування Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові здійснюється розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 07.03.2025 року о 10 год. 34 хв. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.03.2025 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 08.03.2025 року, Заявою ОСОБА_8 про вчинення злочину, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.03.2025 року, письмовою згодою ОСОБА_8 на залучення до конфіденційного співробітництва та проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 06.03.2025 року, постановою про залучення особи до проведення слідчих дій, та негласних слідчих дій у кримінальному провадженні від 06.03.2025 року, протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 07.03.2025 року, протоколом вручення технічних засобів від 07.03.2025 року, протоколом обшуку від 07.03.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07.03.2025 року.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту, як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вчинення якого передбаченопокарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, його характеризуючі дані, а саме наявність на утриманні неповнолітніх дітей, перебування у шлюбі, нагородження почесною відзнакою командира НОМЕР_2 окремої бригади ТРО, а також те, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій, також слідчий суддя враховує відсутність відомостей про хвороби, які б перешкоджали його триманню під вартою.

Твердження сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя не приймає до уваги, так як такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання та слідчий суддя вважає, що вказані у клопотанні ризики існують та наведені в ньому обставини можуть перешкоджати проведенню досудового розслідування без обрання найсуворішого запобіжного заходу. Крім того, на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про основоположні права та свободи та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали, додані слідчим та прокурором до клопотання докази, заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши додані захисником докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя враховує при цьому обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, його високого степеня суспільної небезпеки, особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан, а також з огляду на розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, слідчий суддя вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити її у розмірі, що становить 140 (сто сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 423 920 (чотириста двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять) гривень.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатись з території м. Ужгород, Закарпатської обл. без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000164 від 24.02.2025 року щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197, 202,309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати ОСОБА_4 з 10 год. 34 хв. 07.03.2025 року по 02 травня 2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом у розмірі 140 (сто сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 423 920 (чотириста двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять) гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

?прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

?не відлучатись з території м. Ужгород, Закарпатської обл.без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

?утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000164 від 24.02.2025 року щодо обставин вказаного кримінального провадження;

?здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1