Справа № 309/5132/24
Провадження № 1-кс/309/22/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000629 від 13.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 13 листопада 2024 приблизно о 19 год. 00 хв. водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , керуючи легковим транспортним засобом марки «Форд Ескорт» д.н.з. НОМЕР_1 , , рухаючись по вул. Центральна що в с. Нижнє Селище, Хустського району, Закарпатської області, у напрямку с. Нижнє Селище, Хустського району, діючи з необережності, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на ненастання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не застосував гальмування для зменшення швидкості руху, таким чином грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п.1.5 відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, п.1.10 відповідно до якого безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, п.2.3 «б» відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п.12.1 відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, п.12.2 відповідно до якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, п.12.3 відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, п.12.4 відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год, п.13.1 відповідно водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, п.13.3 відповідно під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який рухався узбіччям з правого боку у попутному напрямку штовхаючи поряд з собою мопед марки «Сузукі Сепія», без номерних знаків.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої травми головного мозку із переломом основи черепа справа, пневмоенцефаліт, набряк головного мозку, кома ІІ-ІІІ ступеня, з якими поміщений без свідомості до реанімаційного відділення Хустської РЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

14.11.2024 року о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_4 затриманий у порядку ст.208 КПК України.

14.11.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.01.2025.

Наразі є необхідним провести ряд слідчих дій, зокрема молекулярно-генетичних експертиз, після чого із врахуванням даних, оголосити ОСОБА_4 кінцеву підозру, ознайомити його та захисника з матеріалами кримінального провадження.

Керівником Хустської окружної прокуратури строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 14.02.2025 року.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, враховуючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_4 , який ніде офіційно не працює, вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а тому існують ризики, які свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_4 , може продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків та потерпілого, які ще не допитані в даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчиняти нові злочини, окрім цього, може не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, переховуватись від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню, а не застосування запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства, а тому приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України, аніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав наведених у ньому. Вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, а інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання. вказує, що підозрюваний уже два місяці під вартою, але слідство затягується. Просить врахувати стан здоров`я підозрюваного якому не надається належна медична допомога. Просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечила проти задоволення клопотання. Вказує, що свідки та потерпілі уже допитані і підозрюваний не може на них впливати. Підозрюваному не надають медичну допомогу і він потребує лікування. Вважає, що слід провести слідчий експеримент за його участю. Просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав захисників. Просить застосувати до нього домашній арешт та дати йому можливість лікуватися.

За таких обставин, слідчий суддя заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, приходить до наступного.

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст.286-1 КК України за вище наведених обставин. При цьому, згідно свідоцтва про смерть, потерпілий ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, в ході якого підозрюваному, 14.11.2024 повідомлено про підозру у вчинені вказаного злочину та наразі подано до слідчого судді дане клопотання про продовження строку запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підозрюваному ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 15.11.2024 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою обвинуваченому закінчується 11.01.2025 року.

Постановою Хустської окружної прокуратури від 06.01.2025 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 14.02.2025.

Відповідно до ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Слідчим суддею, на час порушеного у клопотанні питання, про підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, одружений, має двох дітей, які наразі є повнолітніми, не працюючий, раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання. Підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку.

Приймаючи рішення щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, у світлі чого, з урахуванням наведених даних суд уважає, що обставини регламентовані п.п.1, 3 ч.1 ст. 177, п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України є дійсними.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків є необґрунтованим.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`який запобіжний заході для запобігання наявним ризикам.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують. Підлягають відхиленню доводи захисника ОСОБА_6 ро те, що свідки та потерпілі уже допитані і підозрюваний не може на них впливати, позаяк у певних свідків та потерпілої лише відібрано пояснення на стадії досудового розслідування. Натомість згідно приписів КПК України суд досліджує докази безпосередньо, зокрема щодо показів свідків та потерпілих, то надаються безпосередньо у суді, під час судового розгляду, а відтак до такого допиту у суді продовжує існувати ризик впливу на свідків та потерпілу, не зважаючи на надання ними пояснень органу досудового розслідування. Щодо доводів сторони захисту відносно неефективності досудового розслідування та необхідності проведення певних слідчих дій, то такі не мають якогось правового значення в аспекті розгляду питання про продовження строку запобіжного заходу.

Посилання сторони захисту на стан здоров`я підозрюваного і неналежну лікарську допомогу в СІЗО, суд відхиляє, позаяк не надано жодних медичних документів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_4 таких проблем зі здоров`ям, які б виключали можливість перебування його під вартою, а також щодо неналежного його лікування в приміщенні СІЗО. Без відповідних медичних документів суд позбавлений можливості дати оцінку стану здоров`я підозрюваного та те, чи належним чином надається йому медична допомога в СІЗО.

Відтак у задоволенні клопотання сторони захисту застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням вимог щодо наявності наведених вище ризиків в їх сукупності, передбачених ст. 177 КПК України, а також того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого суд робить висновок про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування. До того ж такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою обвинуваченому, суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства .

Слідчий суддя переконаний, що в даному випадку має місце застосування насильства, так як кримінально-правове поняття фізичного насильства характеризується сукупністю фактичних і юридичних ознак. Фізичне насильство це суспільно небезпечний протиправний вплив на організм іншої людини проти її волі. Фізичне насильство може проявлятися в різних видах впливу на потерпілого:1) вплив на тіло людини, тобто тілесну недоторканність, здоров`я чи життя людини; 2) вплив на внутрішні органи потерпілої особи без порушення зовнішніх тканин організму; 3) обмеження або позбавлення свободи особи. Фізичне насильство першого виду являє собою вплив на тіло людини на її тілесну недоторканність і може мати наслідки у виді заподіяння фізичного болю шкоди здоров`ю (тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості) або смерті.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні хоч не умисного але тяжкого злочину перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, який призвів до серйозного травмування неповнолітньої особи, яка наразі перебуває у важкому стані в реанімаційному відділенні Хустської РЛ. У відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя та здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю. Вказані діяння у яких підозрюється ОСОБА_4 призвели до порушення Правил дорожнього руху України. Така безвідповідальна поведінка підозрюваного та його зухвале та легковажне ставлення до виконання та додержання Правил дорожнього руху України призвели до важкого травмування неповнолітньої особи, в тому числі ставить під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Викладені обставини, на переконання слідчого судді, свідчать про реальне існування ризику того, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини, може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, чинити будь-який тиск на свідків та потерпілих або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, п.51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26.06.1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою.»

Слідчий суддя з врахуванням вищенаведеного, враховує суспільний резонанс до даної події, який висвітлений в засобах масової інформації (у мережі Інтернет) вважає, що існують підстави вважати, що перебування підозрюваного під заставою матиме певні соціальні наслідки, а тому зважаючи, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 фактично вчинив із застосуванням насильства, то вважає за можливе не визначати розмір застави.

Керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000629 від 13.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , у межах строку досудового розслідування, тобто до 14 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 09.01.2025 о 09 год. 20 хв.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1