Провадження №1-кп/369/1445/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000114 від 02.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

встановив:

18 грудня 2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від Фастівської окружної прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Відповідно до частини 3 ст. 35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2024 року для розгляду цього кримінального провадження визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні адвокатом обвинуваченого ОСОБА_4 було заявлено клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо заявленого клопотання, оскільки обвинувальний акт, на його думку, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у ньому викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення КК України та обвинувачення, яке є зрозумілим для обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дійшов таких висновків.

Підготовче провадження має завданням процесуальне та організаційне забезпечення судового розгляду, у зв`язку з чим суд у підготовчому судовому засіданні має, зокрема, встановити відповідає чи ні вимогам КПК України обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер (1); анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (2); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство (3); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (3-1); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора (4); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (5); обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання (6); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (7); підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими (7-1); розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування) (8); розмір пропонованої винагороди викривачу (8-1); дату та місце його складення та затвердження (9).

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та в будь-якому випадку і формулювання обвинувачення, що встановлено вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Таким чином, вказана норма кримінального процесуального закону вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті: фактичних обставин кримінального правопорушення (1), правової кваліфікації (за термінологією теорії кримінального процесу «формула обвинувачення») (2) та формулювання обвинувачення (3).

Формула і формулювання обвинувачення (юридичне формулювання) складають правову модель кримінального правопорушення, яка вказує на кримінально-правову норму, порушення якої інкримінується обвинуваченому.

Крім того, частина 4 ст. 291 КПК України кореспондує, які документи мають додаватися до обвинувального акта та зазначає, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Отже, до суду має надійти обвинувальний акт, в якому мають міститися обов`язкові відомості, які зазначені у ч. 2 ст. 291 КПК України та бути доданий перелік документів, який зазначений у ч. 4 ст. 291 КПК України.

Пункт 13 частини першої статті 3 КПК України надає визначення обвинувачення, зокрема, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За наслідками перевірки обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000114 від 02.09.2024 вбачається, що в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення, натомість суд констатує повну відсутність висунутого формулювання висунутого обвинувачення.

Не вдаючись до оцінки викладеного у змісті обвинувального акта, суд вважає за необхідне зазначити, що виклад фактичних обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є самостійними частинами обвинувального акта.

Формулювання обвинувачення має відповідати вимогам п. 2 ч. 2 ст. 374, ст. 475 КПК України та містити дані про місце, час та спосіб вчинення кримінального правопорушення, форми вини особи, мотиви, відображати всі істотні обставини і посилатися на ознаки правопорушення, передбачені диспозицією частини статі КК України, за якою особі висунуте обвинувачення.

Кримінальний процесуальний закон визначає, шо виключно прокурору належать повноваження викладати в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, визначати правову кваліфікацію правопорушення та формулювати обвинувачення.

Разом з цим, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно порушує право ОСОБА_5 на захист.

Суд зважає також й на те, що необхідність роз`яснення суті обвинувачення та його зрозумілість для обвинуваченого, покладається на суд (ч. 1 ст. 348 КПК України).

Цей обов`язок суду кореспондується з правом обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують (п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України) і яке реалізується через вручення йому обвинувального акта під розписку з наданням доступу до усіх матеріалів справи, з подальшим висуненням публічного обвинувачення у суді.

Отже, прокурор в ході судового розгляду буде позбавлений можливості оголосити текст обвинувального акта щодо висунутого обвинувачення, а суд роз`яснити суть обвинувачення і з`ясовати у обвинуваченого, чи зрозуміло воно йому.

Суд також звертає увагу прокурору, що обізнаність суті обвинувачення стосується не лише правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, із зазначенням статті (частини статті) відповідного закону про кримінальну відповідальність, а й описової частини обвинувального акта, в якій мають зазначатися деталі вчинення злочину та інші обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Необхідність зазначати повну та детальну інформацію щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Виходячи з наведеного, вбачається, що прокурором ОСОБА_3 при затвердженні обвинувального акта, його направленні до суду, недотриманий принцип забезпечення права на захист, оскільки обвинувальний акт не інформує обвинуваченого про причину обвинувачення, так і про його характер.

Як попередньо зазначалось, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які саме перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

На переконання суду, допущені порушення є очевидними недоліками обвинувального акта, що встановлено на стадії підготовчого судового засідання.

Суд також враховує позицію Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 11 листопада 2020 року, у справі № 750/9145/18, провадження № 51-1749км20, з якої вбачається, що, скасовуючи ухвалу апеляційного суду, суд зазначив, що апеляційною інстанцією, належним чином не перевірені доводи щодо неконкретності сформульованого обвинувачення, при цьому Верховний Суд послався на рішення ЄСПЛ «Жупнік проти України» від 09 грудня 2010 року, зазначивши, що межі гарантій, передбачених п. 3(а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутого особі обвинувачення, яка надалі може бути сприйнята судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. Разом із цим, у п. 3 ст. 6 Конвенції підпункти а, b взаємопов`язані та визначають, що право бути поінформованим про характер і причину висунутого обвинувачення слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту.

Крім того, Касаційний кримінальний суд у постанові від 04.07.2023 у справі № 127/12269/20 вказав, що «у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення (п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК). Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів.»

За таких умов, зважаючи на відсутність формулювання висунутого обвинувачення стосовно ОСОБА_5 , обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000114 від 02.09.2024, підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Керуючись статтями 291, 314-316 КПК України, суд

ухвалив:

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000114 від 02.09.2024, повернути прокурору Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Повний текст ухвали оголошено 24 січня 2025 року о 14:00 годині.

Суддя ОСОБА_6