Справа № 487/3052/22
Провадження № 1-кс/487/1352/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 07.02.2025 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 19.02.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся 11.02.2025 року до Заводського районного суду міста Миколаєва із скаргою, в якій просив скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 07.02.2025 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 19.02.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку з передчасністю та необґрунтованістю оскаржуваної постанови, неповнотою проведеного досудового розслідування, не відповідністю висновків дізнавача фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування скарги зазначено, що під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки. За результатами досудового розслідування та на підставі наявних в матеріалах справи доказів, старшим дізнавачем СД МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 встановлено достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та 12.09.2023 подано на погодження прокурору Окружної прокуратура міста Миколаєва ОСОБА_7 повідомлення про підозру. За результатами розгляду матеріалів справи та повідомлення про підозру прокурором ОСОБА_7 15.09.2023 винесено постанову про відмову у погоджені повідомлення про підозру з посиланням на те, що досудовим розслідуванням не зібрано доказів, які б поза розумним сумнівом вказували б на факт скоєння кримінального проступку саме ОСОБА_6 . У матеріалах кримінального провадження існує чимало доказів, які поза розумним сумнівом вказують на факт скоєння кримінального проступку саме ОСОБА_6 : 1) протокол допиту свідка ОСОБА_8 (сусідка з кв. АДРЕСА_1 ) від 16.11.2022, яка чітко вказала, що проникнення та заміну вхідної двері квартири АДРЕСА_2 здійснено ОСОБА_6 в грудні 2021 року. Спочатку нові двері стояли в тамбурі, а старі двері сам ОСОБА_6 переставив до тамбуру, які досі там знаходяться. Після заміни дверей ОСОБА_6 з дружиною проживали у даній квартирі приблизно до літа 2022 року, та після чого, ОСОБА_6 продовжував інколи навідуватися до даної квартири: 2) довідка старшого лейтенанта поліції ДОП СДОПВП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 «Про результати розгляду заяви ЖЄО N?1481 від 28.01.2022, в якій зазначено, що в ході телефонної розмови старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 з ОСОБА_6 останній підтвердив, що він дійсно змінював двері, але з`явитися до відділу поліції для надання письмових пояснень відмовляється; 3) рапорт лейтенанта поліції ДОПСДОП ВП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 , в якому зазначено, що в ході телефонної розмови старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 з ОСОБА_6 останній підтвердив, що він дійсно змінював двері, але з`явитися до відділу поліції для надання письмових пояснень відмовляється.

ОСОБА_3 , 03.08.2020 року придбано на прилюдних електронних торгах однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_3 , що раніше належала ОСОБА_6 та 12.08.2020 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округ Миколаївської області ОСОБА_11 , видане свідоцтво про придбання з прилюдних торгів. Дана квартира була реалізована приватним виконавцем ОСОБА_12 в межах виконавчого провадження N? 60540041. Але, з моменту придбання квартири, ОСОБА_3 та його сім`я не могли нею користуватися у зв`язку з тим, що попередній власник ОСОБА_6 чинив постійні перешкоди в користуванні квартирою.

06.08.2020 ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту на квартиру та заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам Державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири.

11.08.2020 ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва заяву задоволено частково та накладено арешт на квартиру.

18.08.2020 ОСОБА_6 подав до суду позовну заяву про визнання недійсними результатів публічних торгів, протоколу електронних торгів, акту приватного виконавця, свідоцтва про право власності та скасування запису про право власності.

08.12.2021 рішенням Миколаївського апеляційного суду по справі N? 487/4684/20 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_13

09.12.2021, враховуючи отримане рішення апеляційного суду, ОСОБА_3 спробував потрапити знову до своєї квартири. Під час відкриття квартири з`явився ОСОБА_6 , його адвокат та дві невідомі особи, яких запросив ОСОБА_6 , які знову заважали йому потрапити до його власності та погрожували йому та його сім`ї нанесенням тілесних ушкоджень.

25.01.2022, при наступному відвідуванні своєї квартири, ОСОБА_3 було з`ясовано, що невідомими особами виконано заміну вхідної двері квартири з відповідним незаконним проникненням до житла. В той же день ним через засоби електронного зв`язку направлене повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 189 та ч. 1 ст. 355 Кримінального кодексу України та ст.233 Кримінального процесуального кодексу України.

11.02.2022 ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва у справі N? 487/554/22 слідчий суддя ОСОБА_14 зобов`язала уповноважену особу Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 25.01.2022 про вчинення кримінального правопорушення за ст. 162 «Порушення недоторканності житла» Кримінального Кодексу України.

31.08.2020 ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою про виселення з квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_13

19.09.2022 постановою Миколаївського апеляційного суду по справі N? 487/4902/20 виселено з квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_13 без надання їм іншого житлового приміщення.

На дату (18.08.2020) подання позовної заяви про визнання недійсними результатів публічних торгів, протоколу електронних торгів, акту приватного виконавця, свідоцтва про право власності та скасування запису про право власності ОСОБА_6 чітко усвідомлював, що квартира йому не належить.

Крім того, заміну вхідної двері квартири ОСОБА_6 виконав вже після винесення 08.12.2021 постанови Миколаївського апеляційного суду про відмову у задоволенні їх позовних вимог. Згідно показів свідка, після заміни дверей ОСОБА_6 з дружиною проживали у даній квартирі приблизно до літа 2022 року, та після чого, ОСОБА_6 продовжував інколи навідуватися до даної квартири.

Також, у період проникнення ОСОБА_6 до власності ОСОБА_3 та пошкодженням з заміною вхідної двері до квартири за його заявою ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.08.2020 накладено арешт на квартиру, який знято ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва лише 01.02.2023.

Отже, ОСОБА_6 порушено також п. 1 ст. 338 КК України, а саме: пошкодження майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_6 свідомо розумів, що здійснював заміну двері у період з 09.12.2021 по 25.01.2022 (точну дату слідством не вдалося встановити) та проникнення до власності ОСОБА_3 , що характеризується прямим умислом. При здійсненні заборонених статтею 162 КК України дій бажання ОСОБА_6 було підтверджено показами свідків, що означає, що винний свідомо вчиняв зазначені дії, переслідуючи мету, протилежну інтересам потерпілого і бажав вчинити такі дії.

Основними мотивами вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_15 є: запобігання використанню квартири новим власником; безкоштовне тимчасове незаконне використання квартири для проживання своєї сім`ї без згоди його власника; отримання можливої фінансової вигоди за надання послуг оренди квартири; накопичення боргів за житлово-комунальні послуги за період незаконного проживання ОСОБА_6 , які ОСОБА_3 потім змушений був сплатити; псування внутрішнього оздоблення квартири; помста.

З часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань за клопотаннями ОСОБА_3 від 12.04.2022, 16.06.2022, 05.09.2022, 26.10.2022, 14.12.2022, 09.01.2023, 31.01.2023, 01.02.2023, 16.02.2023, 23.03.2023, 08.06.2023, 24.12.2024, 04.02.2025 не вчинено майже жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Крім задоволення відповідних клопотань подальші слідчі дії не виконувалися.

У судовому засіданні ОСОБА_16 підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Надано 14.03.2025 року матеріали кримінального провадження №0000071.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000071, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіркою матеріалів встановлено, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 11.02.2022 року по справі №487/554/22 (провадження №1-кс/487/635/22) було зобов`язано уповноважену особу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві ОСОБА_3 від 25.01.2022 року.

У поданій заяві від 25.01.2022 року ОСОБА_3 просив внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 189 та ч. 1 ст. 355 КК України у зв`язку із виявленням 25.01.2022 року заміни невідомою особою (якою на думку заявника є колишній власник житла ОСОБА_17 ) вхідної двері в квартиру АДРЕСА_4 , придбану ОСОБА_3 12.08.2020 року на прилюдних торгах, чим порушено право ОСОБА_3 користуватися своєю власністю.

Постановою дізнавача сектору дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 07.02.2025 року кримінальне провадження, відомості про яке 19.02.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального проступку.

Проте, слідчий суддя вважає такий висновок передчасним з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Миколаївського апеляційного суду міста Миколаєва від 19.09.2022 року у справі №487/4902/20 (провадження №22-ц/812/684/22) було встановлено, що ОСОБА_6 був власником однокімнатної квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 23 грудня 2014 року, у якій він не зареєстрований, але проживав разом з відповідачем ОСОБА_13

03 серпня 2020 року відбулись електронні торги з реалізації нерухомого майна, яке належить ОСОБА_6 , а саме, квартири АДРЕСА_2 , про що складений приватним виконавцем ОСОБА_12 акт про проведення електронних торгів від 10 серпня 2020 року.

12 серпня 2020 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_11 видано свідоцтво про те, що ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 , зареєстровано в реєстрі за № 638.

Того ж дня, право власності ОСОБА_18 на зазначену вище квартиру зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 37725319.

ОСОБА_3 як новий власник, який придбав спірну квартиру в установленому законом порядку на електронних торгах, не може користуватися своєю власністю, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , які втратили право користування спірним житловим приміщенням у зв`язку з його відчуженням, відмовляються виселятися з нього, апеляційний суд дійшов висновку про те, що порушене право позивача, як нового законного власника спірної квартири, підлягає захисту в обраний ним спосіб, а саме усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_13 із належної йому на праві власності квартири, яку відповідачі займають без законних на те підстав.

Отже, апеляційним судом було встановлено, що щонайменше з 12 серпня 2020 ОСОБА_6 та ОСОБА_13 втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 у зв`язку з її відчуженням та порушили право ОСОБА_3 , як нового законного власника спірної квартири, займаючи квартиру без законних на те підстав.

В оскаржуваній постанові дізнавача вказано, що після прийняття постанови Верховним Судом постанови від 07.06.2022 року у справі №487/4684/20 ОСОБА_6 та ОСОБА_13 залишили спірну квартиру та, з посиланням на норми ст. 162 КК України, якою передбачена відповідальність за порушення недоторканості житла, зроблено висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Разом з цим, не надано оцінку, що судовим рішенням у цій справі (№487/4684/20), яке підлягало обов`язковому виконанню, є постанова Миколаївського апеляційного суду від 08.12.2021 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_13 до Державного підприємства «Сетам» в особі Миколаївської регіональної філії, ОСОБА_3 , приватного виконавця ОСОБА_12 , Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про визнання недійсними результатів електронних торгів, оформлених протоколом від 03 серпня 2020 року №494910 про проведення електронних торгів за номером лота 432640 з реалізації квартири АДРЕСА_2 ; протоколу електронних торгів Державного підприємства «Сетам» №494910 по лоту №432640 від 03 серпня 2020 року; акту приватного виконавця ОСОБА_12 про проведенні електронні торги від 10 серпня 2020 року, ВП№60540041; свідоцтва серії та номер 638, виданого 12 серпня 2020 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_11 та скасування запису про право власності №37725319, внесеного приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_11 12 серпня 2020 року, яким зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 .

При зверненні з заявою про вчинення кримінального правопорушення та під час подальших допитів ОСОБА_3 стабільно та послідовно вказував на заміну невідомою особою (якою на думку заявника є колишній власник житла ОСОБА_17 ) вхідної двері в квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до показів свідка ОСОБА_19 від 16.11.2022 року, остання мешкає в квартирі АДРЕСА_1 . На її поверсі в квартирі АДРЕСА_5 проживає ОСОБА_20 разом з дружиною. В грудні 2021 року ОСОБА_19 бачила як невстановлені особи здійснювали заміну вхідних дверей в квартирі АДРЕСА_5 . Серед даних осіб, які здійснювали заміну дверей був гр. ОСОБА_20 . З показів свідка спочатку нові двері, які зараз встановлені знаходились в тамбурі, старі двері сам ОСОБА_20 переставив до тамбуру де вони на даний час і знаходяться. Після заміни дверей гр. ОСОБА_21 з дружиною продовжував далі проживати у вказаній квартирі до літа 2022 року, та після чого, ОСОБА_20 продовжував інколи навідуватись до даної квартири.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_22 від 16.11.2022 року, останній є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованого за адресою: АДРЕСА_6 . 10.12.2022 до ОСОБА_22 звернувся клієнт якому свідок здійснив продаж дверей. Того ж дня вказаний клієнт забрав зазначені двері. В ході розмови з клієнтом свідок з`ясував, що чоловік займається столярством тому послуг з монтажу вказаний дверей свідок не надавав.

Відповідно до пояснень ОСОБА_6 від 25.09.2021 року (отримані з матеріалів іншого ЄО), останній пояснив, що має знайомого на ім`я ОСОБА_3 , який є однією із сторін судового спору, а саме щодо скасування рішення публічних торгів, щодо продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та позову щодо примусового виселення ОСОБА_6 з вказаної квартири. Окрім цього ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_3 регулярно псує майно, а саме замок, котрий знаходиться в вхідних дверях до тамбуру квартир АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 . 23.03.2021 року ОСОБА_3 пошкодив замок тамбуру гілками, через що заблокував його роботу. У зв`язку із вказаним діями ОСОБА_6 замінив вказаний замок.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій, отримано відповіді на запити, складено рапорти, в яких зафіксовано інформацію, яка стосується предмета доказування.

Разом з цим аналізу вказаних обставин оскаржувана постанова містить.

Письмові вказівки процесуального керівника - прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_23 від 21.09.2023 року, в тому числі щодо підготовки з дотриманням вимог ч. 6 ст. 218 КПК України постанов про проведення слідчих (розшукових) дій на іншій території з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_24 та ОСОБА_25 ; відібрання пояснень від вказаних осіб щодо обставин, зазначених у заяві потерпілого ОСОБА_3 , перевірки вказаних осіб на причетність до скоєння кримінального проступку в повному обсязі виконані не були.

Таким чином оскаржувана постанова не містить належного обґрунтування та мотивування прийнятого рішення з вказівкою на конкретні обставини даного кримінального провадження.

Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого.

Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що дізнавачем не було всебічно, повно й неупереджено досліджено всі обставин кримінального провадження з наданням належної правової оцінки, отже оскаржувана постанова є передчасною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 7-9, 40, 91-94, 110, 284, 303-307, 309, 370, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову від 07.02.2025 року дізнавача сектору дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 19.02.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали оголошено 28.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1