13.02.2025
Справа № 642/741/25
Провадження № 1-кс/642/275/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000191 від 05.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучений у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події 05.02.2025 в службовому кабінеті ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1, мобільний телефон Samsung Galaxy A14 чорного кольору в захисному чохлі чорного кольору з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в середині якого наявна SIM-картка мобільного оператора «Lifecell» з абонентським номером НОМЕР_3 , без захисного пароля, оскільки вказаний мобільний телефон має суттєве значення у кримінальному провадженні як речовий доказ та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, в провадженні слідчого відділення ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000191 від 05.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.02.2025 до ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що 01.02.2025 в період часу з 15:00 год. по 16:00 год. невстановлені особи, знаходячись у парку "Юність" за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 192А, вчинили хуліганство із застосуванням предмета, схожого на пістолет, щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №45-2025 від 03.02.2025 ОСОБА_6 має тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на ногах, синців на обличчі, лівій руці, які могли утворитися від ударної дії тупих твердих предметів та могли бути отримані за 1-2 доби до проведення огляду. За ступенем тяжкості вказані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів.

05.02.2025 допитано в якості потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що 01.02.2025 він зустрівся разом зі своїми одногрупниками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в ТРЦ «Нікольський», з метою спільного проводження часу. ОСОБА_10 запропонував поїхати гуляти до парку «Юність», куди вони всі разом поїхали. По приїзду на станцію метро «Холодна гора», їх зустріла дівчина ОСОБА_4 , їм?я якої потерпілому невідоме, з якою у нього раніше стався словесний конфлікт, після чого, вони всі разом поїхало безпосередньо до самого парку. Через деякий час спільного перебування в парку, вони пішли до покинутого театру під відкритим небом, де потерпілий та ОСОБА_10 піднялись на сцену. В цей момент, з?явились раніше невідомі потерпілому підлітки, обличчя у яких було закрите балаклавами та шарфами, деякі з яких були одягнені у військову форму. Вказані хлопці притиснули потерпілого до стіни та змусили його вибачатись перед дівчатами, до яких потерпілий начебто чіпався. Один із невідомих осіб, який був одягнений у військову форму та з відкритим обличчям дістав предмет, схожий на пістолет та здійснив два постріли по колінам потерпілому, після чого змусив стати на коліна та вибачитись під відеозапис. Після того, як потерпілий виконав вказівку, його відпустили та він відійшов на певну дистанцію, однак, його наздогнало 5-6 чоловік та почали наносити удари руками та ногами, деякі з яких попали по обличчю.

05.02.2025 опитано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у присутності його матері (представника) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив відомі йому обставини кримінального правопорушення.

05.02.2025 у приміщенні службового кабінету ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, розташовоного за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1, за участі гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його матері (представника) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено огляд місця події, в ході якого останній добровільно надав свій мобільний телефон Samsung Galaxy A14 чорного кольору в захисному чохлі чорного кольору з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в середині якого наявна SIM-картка мобільного оператора «Lifecell» з абонентським номером НОМЕР_3 , без захисного пароля.

Постановою слідчого СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області від 05.02.2025 вилучені в ході проведення огляду мобільний телефон в захисному чохлі та сім-картку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Таким чином, вищезазначений мобільний телефон в захисному чохлі та сім-картка мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Отже, підставою для накладення арешту на майно є факт вилучення вищевказаних предметів, які мають доказове значення вчинення кримінального правопорушення.

Метою накладення арешту на вилучене майно є його збереження, оскільки, їх повернення призведе до неминучого приховування, пошкодження, знищення, перетворення або відчуження, з метою уникнення винної особи від кримінальної відповідальності за скоєний злочин та унеможливить проведення відповідних експертиз вилученого майна.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучений в ході огляду місця події від 05.02.2025 року в службовому кабінеті ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1, мобільний телефон Samsung Galaxy A14 чорного кольору в захисному чохлі чорного кольору з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в середині якого наявна SIM-картка мобільного оператора «Lifecell» з абонентським номером НОМЕР_3 , без захисного пароля.

Прокурор у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилися, звернулися з заявою про розгляд клопотання у їх відсутності, проти накладення арешту на майно не заперечували, тому суд вважає можливим розглянути клопотання у їх відсутності на підставі ч.1 ст.172 КПК України.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Як вбачається з наданих матеріалів, 05.02.2025, в період з 19 години 50 хвилин до 20 години 00 хвилин, слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 , проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1, за участі гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його матері (представника) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якого останній добровільно надав свій мобільний телефон Samsung Galaxy A14 чорного кольору в захисному чохлі чорного кольору з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в середині якого наявна SIM-картка мобільного оператора «Lifecell» з абонентським номером НОМЕР_3 , без захисного пароля.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 від 05.02.2025 вилучений в ході проведення огляду мобільний телефон в захисному чохлі та сім-картку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч.2 ст.64-2 КПК України прокурор звертається до суду з клопотанням про арешт майна третьої особи.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).

Вказане у клопотанні майно було виявлено та вилучено в ході огляду місця події.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 05.02.2025, підлягає арешту, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Із матеріалів клопотання прокурора вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000191 від 05.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України задовольнити.

Накласти арешт на вилучений у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події 05.02.2025 за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1, мобільний телефон Samsung Galaxy A14 чорного кольору в захисному чохлі чорного кольору з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в середині якого наявна SIM-картка мобільного оператора «Lifecell» з абонентським номером НОМЕР_3 , без захисного пароля, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вказаний мобільний телефон має суттєве значення у кримінальному провадженні як речовий доказ та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити прокурору Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1