Провадження № 1-кс/202/953/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного та володільця майна ОСОБА_4 , захисників підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про арешт майна та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000375 від 28.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучений під час обшуку 29.01.2025 за місцем мешкання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1 , а саме : актів приймання передачі наданих послуг до договору №16/пс2 від 01.02.2024 за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2024 року, договору про надання послуг №16/ПС2 від 01.02.2024 року .

Клопотання вмотивовано тим, що в провадженні слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000375 від 28.08.2024 за фактом вимагання групою осіб у ОСОБА_9 грошових коштів та майна останнього, за попередньою змовою між собою, поєднаного із погрозою насильства над потерпілим, пошкодження його майна, вчиненого в умовах воєнного стану, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування здійснюється відділом нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Дніпропетровської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, за попередньою змовою, протягом тривалого часу вчиняла дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами та майном потерпілого ОСОБА_9 , поєднані з погрозами фізичної розправи над ним і його родиною. 12.08.2024 ОСОБА_9 був викликаний до офісу ОСОБА_10 , де йому висунули вимогу сплатити 60 000 доларів США, аргументуючи це його борговими зобов`язаннями. Після відмови потерпілого, йому почали погрожувати, зокрема фізичною розправою та знищенням майна.

Залякування продовжувалося із залученням інших осіб, унаслідок чого ОСОБА_9 13.08.2024 передав ОСОБА_10 169 000 грн. Надалі сума вимагання зросла до 200 000 доларів США, а на потерпілого чинився систематичний тиск. У ході реалізації злочинного плану було здійснено підпали автомобілів, а також кинуто світлошумові гранати на подвір`я потерпілого. Факти злочинної діяльності зафіксовані в матеріалах слідства.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що до складу групи, які здійснюють вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 входить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.01.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

29.01.2025 слідчим відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області в рамках вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, проведено обшук квартири за місцем мешкання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1 .

За результатами проведеного обшуку виявлено та вилучено: акти приймання передачі наданих послуг до договору №16/пс2 від 01.02.2024 за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2024 року, договору про надання послуг №16/ПС2 від 01.02.2024 року .

30.01.2025 слідчим винесено постанову про визнання вказаних документів в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.

Представники власника майна у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що вилучене майно не має доказового значення в кримінальному провадженні, просили відмовити у накладенні арешту. Також, зауважили, що постанова про визнання документів які були вилучені в ході обшуку в якості речового доказу не підписана слідчим, а тому не може бути прийнята до уваги. Тому підстави для накладення арешту відсутні.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, слідчим суддею встановлено, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені за №0000375 від 28.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку 29.01.2025 року за місцем мешкання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: акти приймання передачі наданих послуг до договору №16/пс2 від 01.02.2024 за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2024 року, договору про надання послуг №16/ПС2 від 01.02.2024 року .

Постановою слідчого від 30.01.2025 року вищевказане майно було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурор просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

У ході судового засідання слідчим суддею було детально досліджено матеріали кримінального провадження, обставини вилучення автомобіля та законність його визнання речовим доказом.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути накладений виключно з метою забезпечення збереження речових доказів, можливої конфіскації майна або відшкодування завданої шкоди.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, речовими доказами можуть бути лише ті предмети, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або іншим чином містять відомості, що можуть бути використані як докази у справі.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що вилучені в ході обшуку документи не відповідають зазначеним критеріям речового доказу, оскільки: вони не є знаряддям вчинення злочину, на них відсутні сліди кримінального правопорушення, вони не містить інформації, що має доказове значення у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, судом встановлено, що постанова про визнання документів які були вилучені у ході обшуку речовими доказами від 30.01.2025 року не підписана слідчим, а надана до клопотання копія не засвідчена слідчим , що є порушенням процесуальних норм, зокрема, вимог ст. 110 та 214 КПК України. Відповідно до правових позицій Верховного Суду, документи, які не відповідають вимогам КПК України, не можуть бути належним процесуальним джерелом доказів та не мають юридичної сили.

Таким чином, за відсутності обґрунтованих підстав для визнання документів речовим доказом , слідчий суддя дійшов висновку, що немає підстав для накладення арешту.

За таких обставин у задоволенні клопотання про накладення арешту на документи, а саме : акти приймання передачі наданих послуг до договору №16/пс2 від 01.02.2024 за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2024 року, договір про надання послуг №16/ПС2 від 01.02.2024 року слід відмовити.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про арешт на тимчасово вилучені під час обшуку 29.01.2025 за місцем мешкання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1 , а саме : актів приймання передачі наданих послуг до договору №16/пс2 від 01.02.2024 за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2024 року, договору про надання послуг №16/ПС2 від 01.02.2024 року.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1