Справа № 509/3610/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2024 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого?судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання? ОСОБА_2

прокурора? ОСОБА_3

заявника, цивільного позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву заявника, цивільного позивача у справі ОСОБА_4 про відвід судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_5 , від розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у кримінальному провадженні справа № 509/3610/20, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2019 року за №0001763.

ВСТАНОВИВ:

27.12.2024 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява про відвід судді Овідіопольський районний суду Одеської області ОСОБА_5 , від розгляду кримінального провадження №509/3610/20 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

У судовому засіданні заявник пояснив, що справа перебуває на розгляді в суді вже досить тривалий час, при цьому судові засідання не відбуваються через те що головуючий суддя ОСОБА_5 , затягує його розгляд, відкладає судові засідання через не сповіщення потерпілого в порядку визначеному ст.135 КПК України, одночасно суддя не вживає заходів реагування щодо належного сповіщення обвинуваченого та свідків про судове засідання, і щодо розгляду обвинувального акту в розумні строки, через що процес розгляду справи затягується.

Заявник у судовому засіданні підтримав заявлений відвід судді та повторив викладене в заяві про відвід обґрунтування заявленого відводу. Крім того у відповідь на запитання головуючого заявник повідомив, що судові засідання у вказаній справі відкладаються суддею ОСОБА_5 , за заявами інших учасників провадження через різноманітними обставини.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід, та повідомив, що потерпілий у справі заявив про розгляд даної справи без його участі, тому заява про відвід є необґрунтованою.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши доводи заяви про відвід, суд приходить до таких висновків.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви цивільного позивача ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 , суд не встановив існування будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, що могло б бути підставою для його відводу згідно з положеннями кримінального процесуального закону. Заявником не надано доказів, які б підтверджували ці сумніви. Таким чином, відсутні підстави вважати побоювання заявника щодо неупередженості та необ`єктивності судді ОСОБА_5 об`єктивно виправданими.

Крім того, судовий розгляд заяви ОСОБА_4 про відвід судді встановив, що його побоювання щодо недостатньої неупередженості та об`єктивності судді зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями, прийнятими головуючим з приводу заяв інших учасників провадження щодо відкладення слухання даної справи.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні підстави заявлення відводу судді ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство не наділяє суд першої інстанції повноваженнями під час розгляду заяви про відвід здійснювати перевірку та оцінку процесуальних дій головуючого, а також дотримання ним процесуальних норм під час розгляду справи чи порядку розгляду кримінальних проваджень. Вказані обставини можуть бути перевірені судом апеляційної чи касаційної інстанції. Будь яких інших обставин, які б викликали сумнів в упередженості судді заявником не наведені.

Відсутність підстав, визначених ст. ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу судді ОСОБА_5 , а також доводи заявника щодо заявленого відводу, які не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження у справі № 509/3610/20 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.11.2019 року за № 0001763, приводять до висновку, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 81, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні?заяви? ОСОБА_4 , про відвід судді у кримінальному провадженні справа № 509/3610/20 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2019 року за №0001763 -?відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя? ОСОБА_1