Вирок

Іменем України

12.03.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0000778 від 29.07.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Червоноград Львівської області, перебуваючого у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу, із неповною середньою освітою, працюючого монтажником, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , т.м. НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого в подальшому неодноразово продовжувалася, 28.07.2024 року близько 09:00 год., перебуваючи у підсобному приміщенні, що по вул. Кобилиці, 29 у м. Львові, у яке проник шляхом взлому навісного замка, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, викрав з підсобного приміщення інструменти, які належать ОСОБА_5 , а саме: болгарку торгівельної марки «DWT» моделі «WS-125», вартістю 1720 грн., в кількості 1 шт., перфоратор торгівельної марки «EINHELL» моделі «ТС-RH 1600», вартістю 4500 грн., в кількості 1 шт., ключ трубний торгівельної марки «СТ Сибртех 545*500», вартістю 920 грн., в кількості 1 шт., ключ трубний торгівельної марки «СТ Сибртех 330*25», вартістю 580 грн., в кількості 1 шт., ключ трубний торгівельної марки «Сила 545*500», вартістю 1030 грн., в кількості 1 шт., ключ розвідний «NEO 300мм», вартістю 1130 грн., в кількості 1 шт., чим завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 9880 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини вчинення крадіжки. Пояснив, що він працює монтажником та за родом своєї спеціальності займається встановленням вікон і дверей. 28.07.2024 року він проходив повз церкву на вул. Кн. Ольги у м. Львові та, втомившись, сів на лавку у дворі будинку АДРЕСА_3 , куди є прохід через арку за церквою. Там він пив напої і побачив, що у вказаному будинку є підвальне приміщення, в яке можна легко потрапити, тому вирішив зайти в нього. Для цього просунув руку у дірку біля замка і відчинив незамкнені двері, а в подальшому виявив підсобне приміщення, зачинене на замок, в яке проник і виявив, що в ньому наявні будівельні інструменти і матеріали. Зокрема, була наявна бензопила, перфоратор, болгарка, різноманітні ключі. Тому він зібрав інструменти і спакував їх у мішки, окрім, болгарки, перфоратора і ключів, які помістив у рюкзак, що був при ньому. В подальшому з усіма речами він вийшов у двір, де його побачила мешканка будинку, яка поцікавилась, що він робить. На вказане питання він відповів, що йде працювати на об`єкт, однак, жінка не повірила йому і забрала в нього спаковані мішки. У свою чергу, він із своїм рюкзаком пішов за будинок і через гаражі вийшов на вулицю. В цей же день до нього додому приїхали працівники поліції, які вилучили болгарку і перфоратор. До цього часу ремонтні ключі він встиг дати сину. Усвідомлює, що вчинив неправильно, бажаючи обернути на свою користь чуже майно, щоб використовувати його у своїй роботі або реалізувати, знає, що в державі введено воєнний стан, у скоєному кається, заподіяну шкоду потерпілому відшкодував повністю та останній до нього претензій не має. Вибачився перед судом та потерпілим за скоєне, просить врахувати скрутне матеріальне становище його сім`ї та суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи допитаним в суді, повідомив, що працює слюсарем-сантехніком в ЛКП «Магістральне» та в один із днів липня 2024 року, точної дати не пригадує, йому подзвонила сусідка п. Люба, яка живе в будинку №29 по вул. Кобилиці у м. Львові, і попросила приїхати, бо його обкрадають. Коли він приїхав, то особи, на яку вказувала очевидець, вже не було, водночас у дворі лежали мішки з інструментами, трубами кранами та його будівельним приладдям. Після цього він оглянув підсобне приміщення, наявне в підвалі, яке закривалось на навісний замок і використовувалось ним для зберігання матеріалів та інструментів, необхідних в роботі, а також як майстерня. Двері до цього приміщення були відчинені, хоча він постійно їх закриває, та в самій підсобці він виявив, що зникли болгарка, перфоратор і будівельні ключі. В подальшому від поліції він довідався, що болгарку і перфоратор вилучено в обвинуваченого, а ключі останній самостійно йому повернув, тому претензій він немає, просив обвинуваченого суворо не карати.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням характеризуючих даних на особу обвинуваченого, а також документів, що стосуються речових доказів і процесуальних витрат у справі.

Отже, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_4 злочину, який підлягає кваліфікації як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене з проникненням в інше приміщення та в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, мету його вчинення, зокрема бажання наживи та збагачення за чужий рахунок, корисливий мотив, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих обставин, якими суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілому завданого збитку, особу ОСОБА_4 , який раніше відповідно до положень ст.89 КК України не судимий, працевлаштований, виключно позитивно характеризується Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Тролейбусна-7» за місцем проживання, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду відшкодував потерпілому в повному обсязі та останній до нього жодних претензій не має і просить суворо не карати.

Тому з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру і ступеня його суспільної небезпеки ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Водночас дані, які позитивно характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , беручи до уваги наявність на стороні обвинуваченого двох пом`якшуючих покарання обставин (щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення), відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого з боку потерпілого, дають підстави суду визначити таке покарання на рівні мінімальної межі, визначеної санкцією ч.4 ст.185 КК України. При цьому, обрана судом міра покарання здатна сприяти досягненню завдань покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 та виконувати функції як спеціальної, так і загальної превенції.

Також відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У даному випадку, на переконання суду, до ОСОБА_4 можуть бути застосовані положення ст.75 КК України, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини, зокрема, усвідомлення обвинуваченим своєї провини, щире каяття останнього, готовність відповідати за скоєне, добровільне відшкодування збитків потерпілому, відсутність в потерпілого будь-яких претензій до обвинуваченого, публічне вибачення обвинуваченого в судовому засіданні перед потерпілим за скоєне, а також думка прокурора про доцільність застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, є достатніми для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Суд вважає, що за наведених обставин слід надати можливість обвинуваченому довести перед державою та суспільством своє виправлення. При цьому, береться до уваги те, що можливість такого виправлення є цілком реальною, адже обвинувачений своєю позитивною посткримінальною поведінкою довів, що готовий до позитивних змін, цілком усвідомив свою провину, повністю в добровільному порядку відшкодував заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду. Разом з тим, на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, визначені ст.76 КК України, які відповідатимуть завданням контролю за поведінкою засудженого з метою встановлення факту його виправлення.

У даному кримінальному провадженні запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

У справі наявні витрати на залучення судових експертів. Так, в ході досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000778 від 29.07.2024 року Львівським НДЕКЦ МВС України проводились судова дактилоскопічна експертиза, а також трасологічна експертиза. Згідно наявних довідок про вартість виконаних експертиз витрати на залучення експертів з оформленням висновків №СЕ-19/114-24/17911-Д від 13.08.2024 року та №СЕ-19/114-24/17926-ТР від 14.08.2024 року сумарно становлять 4922 грн. 32 коп. З урахуванням положень ст.124 КПК України зазначені витрати на проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

У справі наявні підстави для застосування приписів ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судових дактилоскопічної і трасологічної експертиз в сумі 4922 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 32 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 14.08.2024 року та від 15.08.2024 року на майно, а саме: навісний замок марки «ЄUSANI», коробку чорного кольору, в якій знаходиться перфоратор торгівельної марки "Einhell" моделі "Bohrhammer TC-RH 1600" з набором свердлів, болгарку торгівельної марки "DWT" моделі "WS-125".

Речові докази у справі: 1) коробку чорного кольору, в якій знаходиться перфоратор торгівельної марки "Einhell" моделі "Bohrhammer TC-RH 1600" з набором свердлів, болгарку торгівельної марки "DWT" моделі "WS-125", які упаковані в спецпакети НПУ №PSP4104674 та №PSP3258363 і згідно квитанції №0011736 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, - повернути потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.м. НОМЕР_2 ); 2) навісний замок марки «ЄUSANI», упакований в спецпакет НПУ №PSP1110737 та переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, знищити.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1