справа № 952/705/24
провадження № 1-кп/952/28/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Зачепилівка Харківської області матеріали кримінального провадження № 0000545 від 13.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нагірне Зачепилівського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта базова середня, непрацюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

11.02.2024 ОСОБА_4 перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 та знаходячись по вул. Степовій с. Олександрівка Берестинського ( Красноградського ) району Харківської області, побачив в шафі вказаного будинку банківську картку АТ « ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_5 , після чого у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на викрадення вказаної банківської картки .

Далі, ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що перебуває на території чужого домоволодіння, а також те, що зазначена банківська карта належить ОСОБА_5 діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, викрав банківську карту АТ « ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , що є офіційним документом відповідно до ст. 1 Закону України « Про інформацію» від 02.10.1992, підпунктів 1.4, 1-14, 1.27, 1.31, ст.1, п.15.2 ст. 15 Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч.4 ст. 51 Закону України « Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000.

Крім того, ОСОБА_4 після протиправного викрадення банківської картки АТ « ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 розуміючи, що на вказаній банківській картці є грошові кошти та вона є безконтактною, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна грошових коштів, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, будучи достеменно обізнаним про ведення військового стану, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався та діє на сьогоднішній день, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України « Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, перебуваючи за адресою : Дніпровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Шевченка, буд.2, де 11.02.2024 здійснив крадіжку грошових коштів шляхом зняття готівки через банкомат з банківської картки АТ « ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 двома операціями, а саме: 11.02.2024 о 14.40 год., у сумі 4000 грн., та комісія 160 грн., та 11.02.2024 о 14.41 год., у сумі 1000 грн., та комісія 47 грн., всього на загальну суму 5000 грн., та комісія 207 грн.

Після чого, ОСОБА_4 11.02.2024 о 18.48 год., перебуваючи за адресою: Дніпровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Шевченка, буд.23, в магазині « Мінімаркет», здійснив крадіжку грошових коштів шляхом зняття готівки через банкомат з банківської картки АТ « ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме одну операцію та загальну суму 1000 грн., та комісія 47 грн.

Потім, ОСОБА_4 12.02.2024 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив крадіжку грошових коштів шляхом зняття готівки через банкомат з банківська картки АТ « ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 , двома операціями, а саме: 12.02.2024 о 09.43 год., у сумі 4000 грн., та комісія 160 грн., та 12.02.2024 о 09.44 год., у сумі 2000 грн., та комісія 80 грн., всього на загальну суму 6000 грн., та комісія 240 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними, протиправними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, яка становить 12494,00 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінуємих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та підтвердив, що кримінальні правопорушення були скоєні ним при обставинах, про які він дав добровільно та правдиво свідчення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні і які правильно вказані в обвинувальному акті.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Потерпілий ОСОБА_5 до суду не з`явився, надав заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, ніяких претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має. Суд, з урахуванням думки учасників процесу, вважає, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України можливо розглянути без участі потерпілого.

Відповідно до ст. 349 КПК України та приймаючи до уваги повне визнання ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумніву в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, його вина є доведеною, суд, з урахуванням думки учасників процесу, вважає, що у подальшому дослідженні доказів по справі, отриманих під час досудового слідства, не має потреби, обмежившись дослідженням матеріалів справи, якими характеризується ОСОБА_4 . Судом роз`яснено учасникам процесу, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доказана повністю і його дії слід кваліфікувати за:

- ч.1 ст.357 КК України викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

-ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчиненої в умовах воєнного стану.

При призначенні міри покарання суд враховує характер та фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, їх тяжкість, особу обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше судимого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, який за місцем проживання характеризується посередньо, непрацюючого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання в межах санкцій, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України із застосування ст.70 КК України, з подальшим звільненням його від відбування покарання з випробуванням, вважаючи можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Розмір витрат на залучення експертів відсутній.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 50, 66, 67 КК України, ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 за ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1ст.76 КК України: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: банківська картка АТ « ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 яка згідно розписки передана потерпілому ОСОБА_5 вважати повернутою власнику.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий, суддя ОСОБА_1