Справа № 148/150/25
Провадження №1-кс/148/46/25
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання дізнавача СД Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 14.01.2025 розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч.4 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування встановлено, що 14.01.2025 до Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від ПОГ СПОГ ВВГ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про те, що ним здійснювалось патрулювання території Тульчинського району Вінницької області, під час чого 14.01.2025 на автодорозі між населеними пунктами с. Левківці та с. Винокурня Тульчинського району Вінницької області, за порушення правил дорожнього руху України було зупинено транспортний засіб «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 . При перевірці посвідчення водія ОСОБА_5 , яке останній надав, а саме серії НОМЕР_2 , виданого 16.01.2023 в ТСЦ 0541, категорії «А», «В», було встановлено, що дане посвідчення має ознаки підробки.

До ЄРДР внесено відомості за № 0000015 від 14.01.2025, за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України.

14.01.2025 ОСОБА_5 добровільно надав працівникам поліції своє посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданого 16.01.2023 року в ТСЦ 0541, категорії «А», «В», яке було оглянуто, вилучено та упаковано до спеціального пакету слідчого управління Національної поліції України №PSP1197593.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання від 14.01.2025 вилучене посвідчення водія визнано речовим доказом, який приєднано до кримінального провадження.

На сьогоднішній день вилучене посвідчення водія не арештовано, що перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, унеможливлює проведення з ним слідчих дій у відповідності до вимог КПК України, а також може призвести до втрати доказів по справі та визнання їх недопустимими.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, заявлені вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Власники майна у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про день та час розгляду клопотання, відомості про причини своєї не явки до суду не надали.

Неявка сторін кримінального провадження у судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду даного клопотання.

В зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. На підставі п. 4 ч. 2 цієї статті, дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно ст. 298 ч.2 КПК України досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 25 КПК.

Відповідно до ст. 300 КПК України, для досудового розслідування кримінальних проступків дозволяється виконувати всі слідчі (розшукові) дії передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони:

підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 168 КПК України можна дійти висновку що вилучені під час огляду речі є предметом даного кримінального правопорушення, а тому являються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до вимог ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 98 ч.1 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що вищевказане майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України, має значення речового доказу по кримінальному провадженню, для встановлення істини по кримінальному провадженню необхідно провести ряд судових експертиз, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення вказаного клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 40-1, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 14.01.2025 розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч.4 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене, в межах кримінального провадження № 0000015 від 14.01.2025 за ст. 358 ч.4 КК України майно, а саме: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданого 16.01.2023 року в ТСЦ 0541, категорії «А», «В», яке упаковано до спеціального пакету слідчого управління Національної поліції України №PSP1197593, заборонивши розпоряджатися будь-яким чином даним майном та використовувати його з метою забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні, збереження слідів та речових доказів кримінального правопорушення і розкриття кримінального правопорушення, шляхом поміщення його в камеру зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Визначити строк дії ухвали в частині щодо зберігання вказаного майна до вирішення питання в порядку визначеному КПК України.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на дізнавача СД Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

Зобов`язати дізнавача СД повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на вищевказане майно.

Слідчий суддя