КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 рокущодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Згідно з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 вчинив розпусні дії щодо малолітньої особи, за таких обставин.

07 серпня 2021 року приблизно о 20.00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи перед будинком АДРЕСА_2 , побачив наглядно знайому малолітню ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що остання є малолітньою особою, через знайомства із сім`єю останньої.

В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій сексуального характеру щодо малолітньої ОСОБА_12 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних цій щодо малолітньої ОСОБА_12 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті відійшов до малолітньої ОСОБА_12 та почав розмову в результаті якої запропонував свою допомогу ОСОБА_12 , на що остання погодилася. ОСОБА_7 користуючись довірою малолітньої ОСОБА_12 , усвідомлюючи її малолітній вік, природну вікову незрілість, використовуючи довірливе ставлення до себе, запропонував пройти до своєї квартири АДРЕСА_3 , де проживає останній задля надання медичної допомоги, а саме обробити рану на лівому коліні.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_7 завів малолітню ОСОБА_12 до своєї квартири, обробивши їй рану на лівому коліні, після чого сказав останній прослідувати разом з ним до кімнати, та сісти йому на коліна, на що остання погодилася та сіла йому на коліна. ОСОБА_7 у свою чергу скориставшись відсутністю сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям, маючи на меті задовольнити свої сексуальні потреби, вчинив фізичне розбещення малолітньої ОСОБА_12 , а саме почав засовувати руку під спідницю ОСОБА_12 , при цьому промовляючи, що любить ОСОБА_12 як жінку. В цей час малолітня ОСОБА_12 почала плакати, а ОСОБА_7 , почав гладити рукою її статеві органи незважаючи на прохання припинити його дії. В подальшому ОСОБА_7 продовжив гладити рукою статеві органи ОСОБА_12 (без проникнення). Коли ОСОБА_12 втретє висловила заперечення щодо дій останнього, ОСОБА_7 відпустив малолітню, після чого обійняв та поцілував в губи.

В такий спосіб останній задовольнив свої статеві потреби та статеву пристрасть, посягаючи при цьому на нормальний моральний та фізичний розвиток малолітньої ОСОБА_12 , негативно впливаючи на її психіку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Захисник вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому захисник посилається на те, що під час судового розгляду ОСОБА_7 не визнавав своєї вини та, не заперечуючи того, що запрошував до своєї квартири потерпілу, якій допоміг обробити рану на коліні, вказував, що жодних розпусних дій щодо дівчинки він не вчиняв.

Окрім цього, поза увагою суду залишились докази, надані в суді першої інстанції про те, що ОСОБА_7 хворіє, у нього порушена статева функція, що, на думку апелянтів, спростовує висновки про отримання будь якого фізичного чи психологічного задоволення від розпусних дій.

Також апелянт вказує на те, що суд відмовив у задоволенні клопотання захисника про допит в судовому засіданні психолога, яка проводила бесіду з малолітньою потерпілою на базі «Зеленої кімнати», та відверто спонукала потерпілу на надання показань, які були наданні під час досудового розслідування, ніяким чином не вживаючи заходів для встановлення істини.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав аналогічну за проханням та змістом апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційні скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений розглянутими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами: показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , показаннями свідка свідків ОСОБА_13 , даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_13 про кримінальне правопорушення від 16.08.2021 року, у якій ОСОБА_13 повідомляла, що 07.08.2021 року у квартирі АДРЕСА_3 , наглядно знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_14 вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_12 ; даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 16.08.2021 року - квартири АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_12 , ході огляду були вилучені речі, у які була одягнута ОСОБА_12 07.08.2021 року; даними, що містяться у акті обстеження житлово-побутових умов малолітньої ОСОБА_12 , згідно якого для виховання, розвитку та проживання дитини створені належні умови; даними, що містяться у висновку експерта №042/1-465-2021 від 17.08.2021 року, згідно з яким при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_12 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірних покривах та видимих слизових, у тому числі в ділянці зовнішніх статевих органів, на момент огляду не виявлено; даними, що містяться у професійному висновку психолога щодо перебігу психологічної роботи з малолітньою ОСОБА_12 на базі «Зеленої кімнати» Солом`янського УПГУНП в м. Києві від 26.08.2021 року, згідно з яким малолітня ОСОБА_12 зазнала відповідно до термінології психологічної науки, сексуальне насильство з боку ОСОБА_7 ; відеозаписом перебігу психологічної роботи з малолітньою ОСОБА_12 на базі «Зеленої кімнати», який був відтворений у судовому засіданні, де ОСОБА_12 розповідає про обставини вчинення розпусних щодо неї ОСОБА_7 ; даними, які містяться у висновку судово-психіатричного експерта № 633 від 09.11.2021 року про те, що ОСОБА_12 на будь-який психічний розлад не страждала і не страждає на момент проведення експертизи; а також даними висновку судово-психіатричного експерта № 647 від 11.11.2021 року про те, що ОСОБА_7 на будь-які психічні розлади не страждав, за своїм психічним станом у період кримінального правопорушення та на момент проведення експертизи міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд не взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_12 є безпідставними, оскільки такі показання обвинуваченого спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_12 та показаннями свідка ОСОБА_13 .

Зокрема, малолітня потерпіла ОСОБА_12 вказала на обвинуваченого ОСОБА_7 , як на особу, яка вчиняла з нею розпусні дії, а також розповіла про обставини події та місце події, які мали місце 07 серпня 2021 року.

Показання малолітньої потерпілої ОСОБА_12 підтвердила її мати - свідок ОСОБА_13 , якій потерпіла розповіла про те, що сталося наступного дня.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що малолітня потерпіла ОСОБА_12 давала показання з подачі психолога, яка проводила бесіду з потерпілою на базі «Зеленої кімнати» та відверто спонукала потерпілу до дачі відповідних показань під час досудового розслідування спростовуються наведеними у вироку доказами.

Зокрема, згідно з показаннями свідка ОСОБА_13 її малолітня донька розповіла про розпусні дії, які 07 серпня 2021 року вчинив стосовно неї ОСОБА_7 наступного дня, тобто 08 серпня 2021 року.

У заяві про вчинення злочину, яку ОСОБА_13 подала 16 серпня 2021 року, було вказано, що 07 серпня 2021 року у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , наглядно знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_14 вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_12 та зазначенні конкретні дії, які були вчинені.

Згідно з матеріалами провадження психологічна робота з малолітньою ОСОБА_12 проводилась 26 серпня 2021 року та під час цієї роботи малолітня повідомила психологу про такі ж обставини, що і своїй матері - свідку ОСОБА_13 08 серпня 2021 року, та які були викладені у заяві про вчинення злочину від 16 серпня 2021 року.

Обставини, про які розказувала малолітня потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні, не відрізняються від обставин, про які вона повідомила свою матір наступного дня після події, а також про які вона розказала психологу 26 серпня 2021 року, а тому твердження апелянтів про те, що психолог спонукала малолітню потерпілу ОСОБА_12 до дачі відповідних показань в судовому засіданні є безпідставними.

Посилання захисника та обвинуваченого про те, що ОСОБА_7 хворіє і у нього порушена статева функція, не спростовує висновок, викладений у вироку про те, що обвинувачений вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_12 .

Отже, наведеними у вироку доказами в їх сукупності підтверджується винуватість у вчиненні умисних розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_12 , а тому його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 156 КК України.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, суд апеляційної інстанції не встановив будь-яких підстав для скасування судового рішення, в тому числі через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, на які посилались апелянти.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду і розміру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, посередньо характеризується по місцю проживання, є пенсіонером, особою з інвалідністю 3 групи, а відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, та обґрунтовано призначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. 156 КК України.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного.

Колегія суддів, вважаючи вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 законним і обґрунтованим, не убачає підстав для його зміни чи скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, залишити без змін, а апеляційні скаргиобвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1]Справа № 754/19320/21

Провадження № 11-кп/824/60/2024

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_15

Доповідач ОСОБА_1