Справа № 216/217/25
Провадження № 1-кп/216/464/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (брав участь в судовому розгляді в режимі відео- конференції з ДУ Криворізька виправна колонія № 80)

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 в приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 0002234 від 20.07.2023 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, маючого малолітнього сина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 20.08.2021 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт;

2) 26.10.2023 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.15, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст.70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців 5 днів позбавлення волі з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Під час судового розгляду було встановлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від

07.02.2023 № 2915-ІХ), Указом від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, Указом від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ, Указом від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564-ІХ, Указом від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3684-ІХ; Указом від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 № 3891-ІХ та Указом від 28.10.2024 № 740/2024, затвердженим Законом України від 29.10.2024 № 4024-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строки дії воєнного стану в Україні постійно продовжувались, у тому числі із 05 годин 30 хвилин 30 жовтня 2024 року строком на 90 діб, тобто до 07 лютого 2025 року.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-IX від 03.03.2022 року.

На виконання вищезазначеного Указу Президента України та визначених завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації, яку він з 19.10.2022 за наказом №279 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) став проходити у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону, у військовому званні «солдат».

02.01.2023 наказом №2 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_4 переміщено на посаду навідника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону, у військовому званні «солдат».

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 19.10.2022 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У другій декаді січня 2023 року ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, самовільно залишити місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі бойових дій у АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 15 січня 2023 року близько 20 год. 00 хв., самовільно, без дозволу командування, залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі бойових дій у АДРЕСА_2 та направився до Івано-Франківської області, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для

повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. Факт самовільного залишення місця служби було виявлено командуванням військової частини НОМЕР_1 17.01.2023 о 07:00 годині, під час перевірки наявності особового складу 6 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону в районі бойових дій у АДРЕСА_2 .

21.02.2023 о 16:40 годин ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції у с. Угорники Івано-Франківського району Івано-Франківській області за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин, під час затримання останній повідомив правоохоронні органи про факт самовільного залишення ним військової частини, тим самим припинив вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 408 КК України за ознаками: дизертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду свою провину визнав в повному обсязі в межах пред`явленого обвинувачення. Пояснив, що 15 січня 2023 року самовільно, без дозволу командування, залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі бойових дій у АДРЕСА_2 та направився до Івано-Франківської області. У скоєному щиро кається, бажає повернутися до лав Збройних Сил України задля продовження несення військової служби.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює всі фактичні обставини справи, судом встановлено що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК України доведена повністю та його умисні дії, що виразилися у самовільному залишенні місця тимчасової дислокації військової частини з метою ухилення від військової служби, вчинені в умовах воєнного стану, (дезертирство) - кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 408 КК України.

Вивчаючи особу обвинуваченого шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, має малолітнього сина, за медичною допомогою до лікаря-нарколога та до лікаря-психіатра не звертався, раніше судимий, за місцем відбування покарання характеризується посередньо.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин.

До обставин, які пом`якшують покарання і встановлені у даній кримінальній справі, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

Обговорюючи питання про міру покарання відносно обвинуваченого, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також особу обвинуваченого і обставину, яка пом`якшує його покарання, наведену судом вище у вироку, у зв`язку з чим, враховуючи

санкцію ч. 4 ст. 408 КК України, вважає що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, оскільки саме таке покарання сприятиме його виправленню і попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень, а також буде необхідним і достатнім.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

ОСОБА_4 було засуджено 28 жовтня 2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.15, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст.70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців 5 днів позбавлення волі з конфіскацією майна.

Кримінальне правопорушення яке розглядається судом, ОСОБА_4 скоїв до винесення вказаного вироку тому суд на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, по правилам призначення покарання, застосовує принцип повного поглинання менш суворого наново призначеного покарання більш суворим покаранням призначеного вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2023 року.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає, цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

ОСОБА_4 на теперішній час відбуває покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_4 був взятий під варту з 21.02.2023 року .

Керуючись ст.ст. 349, 351,369, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим, призначеним за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2023 року у справі № 344/12830/23 визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців п`ять днів з конфіскацією всього належного майна.

Строк відбуття покарання рахувати з 21 лютого 2023 року.

Матеріали кримінального провадження № 0002234 від 20.07.2023 р. залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №216/217/25, провадження № 1-

кп/216/454/25.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1