Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001281 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с. Лютіж Вишгородського району Київської області,

громадянки України, що зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "ОБЕРІГ" ОСОБА_10 , на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17.11.2023 ОСОБА_8 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України і їй призначено покарання у виді штрафу у розмірі 3 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59 000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Цим же вироком частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 . Суд ухвалив стягнути на користь ОСОБА_9 : з ОСОБА_8 66 138 грн 75 коп у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також пропорційно до розміру задоволених вимог витрати на правову допомогу в сумі 7 926 грн та витрати на залучення спеціаліста для проведення психологічного дослідження в сумі 1 585 грн 20 коп, а всього 75 649 грн 95 коп; з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "ОБЕРІГ" (далі - ТДВ "СГ "ОБЕРІГ") 77 225 грн та 3 861 грн 25 коп страхове відшкодування за шкоду, завдану здоров`ю, та у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 81 086 грн 25 коп.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити і пом`якшити ОСОБА_8 призначене за ч.1 ст.286 КК України покарання до штрафу у розмірі 3 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59 000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Також просить вирок суду змінити в частині рішення про цивільний позов та про відшкодування процесуальних витрат, а саме, зменшити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 у рахунок відшкодування моральної шкоди, до 28 500 грн, а у стягненні витрат на правову допомогу та залучення спеціаліста відмовити.

Захисник не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_8 та правову кваліфікацію її дій, однак вважає, що призначене додаткове покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість. Звертає увагу, що ОСОБА_8 не допускала зухвалого та відвертого нехтування Правилами дорожнього руху і не створювала небезпечну ситуацію для багатьох учасників дорожнього руху. За обставинами кримінального провадження ДТП сталася внаслідок неуважності, зумовленої погодними умовами та темною порою доби. Обвинувачена надала допомогу потерпілій, протягом трьох років після ДТП не вчинила жодних правопорушень, особисто доглядала потерпілу в лікарні, поки рідні останньої не висунули необґрунтовані вимоги майнового характеру. З огляду на викладене стверджує, що додаткове покарання має бути мінімальним. Що стосується основного покарання, то штраф у розмірі 3 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить 59 500 грн, а не 59 000, як вказав суд у вироку. Захист не виключає, що суд допустив арифметичну помилку, проте в такому виді основне покарання є незрозумілим і вирок має бути змінений в цій частині на користь обвинуваченої.

Також вказує, що суд необґрунтовано визначив розмір моральної шкоди, зважаючи на те, що тривалість розладу здоров`я та інвалідність ОСОБА_9 не знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями обвинуваченої. Достатньою вважає моральну шкоду в сумі 30 000 грн, з яких з урахуванням положень ст.261 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" стягненню з ОСОБА_8 підлягають 28 500 грн.

Що стосується розподілу процесуальних витрат, то суд визнав висновок соціально-психологічного дослідження необ`єктивним і не взяв до уваги. Квитанція про оплату цього дослідження містить дані про сплату ФОП ОСОБА_11 6 000 грн, у той час як з самого висновку вбачається, що він складений ГО "СФСПД". При визначенні суми витрат на правову допомогу суд має виходити з критеріїв реальності та розумності, враховуючи конкретні обставини справи та матеріальний стан сторін. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед"); відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер (рішення у справі "Лавентс проти Латвії"). Розмір витрат на правову допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі доказів про обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. При цьому згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України суд, серед іншого, враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, тощо. У підготовчому судовому засіданні, усуваючи недоліки позовної заяви, складеної представником потерпілої ОСОБА_12 , суд залучив як співвідповідача ТДВ "СГ "ОБЕРІГ". На підтвердження узгодження з потерпілою фіксованого розміру гонорару адвоката в кримінальному провадженні в сумі 74 000 грн подано договір від 01.06.2021 та додаткову угоду від 15.08.2023. Разом з тим, суду не подавались документи, які обґрунтовують цю суму, зокрема, які саме послуги адвоката ОСОБА_12 як представника потерпілої і цивільного позивача оцінені і узгоджені сторонами, що суттєво впливає на розподіл процесуальних витрат. З огляду на неможливість визначити, яка сума гонорару має бути розподілена між відповідачами у справі, а покладання всього тягаря з відшкодування витрат на правову допомогу виключно на ОСОБА_8 є явно несправедливим, на переконання захисника, в стягненні цих витрат має бути відмовлено повністю. До того ж, більше ніж 2 роки потерпіла і представник потерпілої заперечували очевидне і вживали процесуальні заходи для доведення того, що потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, а не середньої тяжкості, ініціюючи призначення та проведення комісійної експертизи, порушуючи питання про проведення повторної судово-медичної експертизи, тощо, що затягнуло розгляд кримінального провадження, хоча первісний обсяг обвинувачення лише підтвердився.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" ОСОБА_10 просить вирок суду в частині рішення про цивільний позов про стягнення з ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні цивільного позову до ТДВ "СК "ОБЕРІГ".

Як вказує представник, ОСОБА_9 пред`явила цивільний позов до ОСОБА_8 і згодом позивач подала уточнену позовну заяву, в якій також просила стягнути виключно з ОСОБА_8 матеріальну та моральну шкоду і процесуальні витрати за проведення соціально-психологічного дослідження. Суд першої інстанції 13.08.2021 за власною ініціативою залучив ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" як цивільного відповідача, хоча жодних вимог до нього в позові не заявлялось, і всупереч вимогам ч.2 ст.264 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог, чим порушив норми процесуального права.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-VI (далі - Закон). У відповідності з п.35.1 ст.35, п.36.2 ст.36 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, а страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування за наявності відповідних документів та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійсення страхового відшкодування та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Оскільки вирок у цій справі не набрав законної сили і позивач або його представники не заверталися із заявою про страхове відшкодування, строк для прийняття рішення в страховій справі не настав і права ОСОБА_9 порушені не були.

Що стосується шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої, то згідно з п.24.1 ст.24 Закону витрати мають бути підтверджені документально закладом охорони здоров`я. позивач не надала таких документів, а також документів на підтвердження необхідності неодноразового транспортування в липні 2021 року невідомою фізичною особою-підприємцем. З цих же підстав вважає необґрунтованим стягнення моральної шкоди, розмір якої згідно зі ст.261 Закону дорівнює 5 відсоткам страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

В апеляційній скарзі з доповненнями представник потерпілої ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи та поклав в основу вироку висновок комісійної судово-медичної експертизи № 110/К від 20.03.2023 та показання судово-медичного експерта ОСОБА_13 , з якими потерпіла погодилася частково.

У дослідній частині цього висновку:

- експерти посилаються на довідку № 4171 від 15.12.2020, в якій були змінені фактичні дані фіксації травм потерпілої, яка не зверталася самостійно до травмпункту о 20 годині 50 хвилин, а була доставлена каретою швидкої медичної допомоги з місця ДТП;

- відсутня інформація про крововтрату після ДТП та чисельні переливання крові, протокол яких міститься у карті стаціонарного хворого № 3601/1322;

- відсутнє заключення анестезіолога, який відповідає за оцінку стану хворого та небезпеку для життя, останній не був включений до складу комісії, що не відповідає вимогам ст.10 Закону України "Про судову експертизу" і ставить під сумнів обґрунтованість цього висновку;

- відсутня інформація про втрату свідомості потерпілою;

- відсутнє обґрунтування зв`язку між укороченням лівої нижньої кінцівки після перелому внаслідок ДТП 15.12.2020 та віковими змінами, а також дані, яким чином встановлювалось укорочення;

- не вказано результати лабораторних досліджень, які містяться у медичній карті стаціонарного хворого, а саме, результат аналізу крові, в якому зазначається зниження рівню гемоглобіну станом на 16.12.2020. Вказано показник 64 (норма від 120 у жінок), у зв`язку з чим було проведено чисельні переливання крові. Після погіршення життєвих показників 15.12.2020 о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_9 була переведена до відділення інтенсивної терапії. Показники артеріального тиску були 60/40;

- не з`ясовано, чи була загроза життю без надання своєчасної та кваліфікованої медичної допомоги, що є підставою для визначення тяжкості стану потерпілої внаслідок ДТП.

Потерпіла категорично заперечувала, що на її здатність ходити якимось чином вплинув виявлений у неї збудник вірусу SARS-CoV-2, через що вона була переведена до КНП "Макарівська центральна районна лікарня", і згідно з медичною документацією ускладнень, пов`язаних з цим захворюванням, не було. З лікарні ОСОБА_9 була виписана 06.01.2021 після загоєння післяопераційної рани та зняття швів. З 20.01.2020 після консультації ортопеда-травматолога рекомендацій і призначень потерпіла дотримувалась повністю. Також з 06.01.2021 проживає у доньки, оскільки перебуває в нерухомому стані і потребує стороннього догляду. Отже, реабілітаційні заходи були розпочаті вчасно і були проведені фахівцями. Поза увагою експертів залишилися медичні дані про проходження потерпілою лікування в реабілітаційному центрі у липні 2021 року. При цьому до складу комісії експертів не було включено фахівця з реабілітаційної медицини.

Станом на день подання апеляційної скарги стан потерпілої не поліпшився, про що свідчить висновок Центральної лікарської консультативної комісії № 151/4 від 06.02.2024, у відповідності з яким ОСОБА_9 не може самостійно пересуватися та потребує постійного стороннього догляду. Також висновок експертів № 110/К від 20.03.2023 не містить обґрунтування щодо встановленої потерпілій інвалідності першої групи. У той же час, згідно з п.3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюванням, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричинюють обмеження життєдіяльності.

В порушення вимог п.2.11 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, з метою оцінки стану хворої на початок 2023 року потерпілій не було запропоновано пройти дослідження, а були досліджені лише рентгенівські знімки та КТ за 2020-2021 роки. До того ж, внаслідок ДТП потерпіла втратила функцію правої руки. Поза межами дослідження залишилося і питання, яке вирішується згідно з п.2.1.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які затверджені цим же наказом МОЗ України, оскільки у ОСОБА_9 спостерігається стійкий розлад здоров`я та стійка втрата працездатності більше ніж на третину внаслідок ДТП. З цього представник робить висновок, що потерпіла є інвалідом першої групи саме внаслідок ДТП, що свідчить про спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень. Звертає увагу, що експерт ОСОБА_13 не усунув всі зазначені потерпілою заперечення на висновок, який ґрунтується на припущеннях і є неповним.

Також представник потерпілої звернулася до лікаря - судово-медичного експерта, кандидата медичних наук ОСОБА_14 і отримала висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 22.03/24 від 30.03.2024, у відповідності з яким внаслідок події 15.12.2020 ОСОБА_9 було спричинено важку політравму, яка включала: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку; уламковий перелом обох кісток лівої гомілки із зміщенням уламків у нижній третині; багатоуламковий перелом правої плечової кістки із зміщенням уламків у верхній та середній третинах; перелом правої лобкової кістки з невеликим зміщенням. Така політравма призвела до стану травматичного гіповолемічного шоку, який у своєму перебігу 15.12.2020 мав ознаки тяжкого шоку (ІІІ ступеня) за наявності загрозливих для життя явищ, що крім проведення першочергових протишокових заходів зумовило потребу у переливанні крові і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя. При вивченні дослідної частини висновку експертів № 110/К від 20.03.2023 звертає на себе увагу те, що експерта комісія не навела дані стосовно проведеної гемотрансфузії (переливання крові), результати лабораторного дослідження крові (загальний аналіз крові), а також не надала оцінку різкому падінню артеріального тиску у травмованої, що у період з 23 години 30 хвилин 15.12.2020 відповідало стану шоку тяжкого ступеня.

Крім того, висновки суду, викладені у вироку, що обвинувачена після ДТП і до припинення стаціонарного лікування потерпілої брала дієву участь в її лікуванні, тощо, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не підтверджуються доказами. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, не врахувавши практику касаційного суду, зокрема, небажання ОСОБА_8 виправити ситуацію, що склалася, шляхом усунення негативних наслідків, спричинених здоров`ю потерпілої. Така відмова підтверджується скріншотами переписки з донькою потерпілої, а долучені обвинуваченою до справи квитанції не мають відношення до лікування ОСОБА_9 , яка наполягає на тому, що фінансова допомога обвинуваченою в сумі 29 646 грн 09 коп їй не надавалась. При цьому суд безпідставно відмовив у допиті як свідка ОСОБА_15 - доньки потерпілої, з якою контактувала обвинувачена. Не врахував суд і обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Що стосується позову, то, частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, не дотримавши вимог ст.137 ЦПК України, ст.ст.19, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", якими визначено, що є видами судових витрат на професійну правничу допомогу. Розмір цих витрат встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що підлягає сплаті. ОСОБА_9 просила стягнути з обвинуваченої судові витрати в сумі 74 000 грн та надала детальний опис наданих адвокатом послуг з доказами їх реального понесення, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У цій же постанові Верховний Суд вказав, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. У зв`язку з цим вважає, що зменшення судом розміру витрат потерпілої на правничу допомогу та за висновок спеціаліста пропорційно через задоволення вимог в частині відшкодування моральної шкоди в мінімальному розмірі є несправедливим. Потерпіла через незаконні дії ОСОБА_8 не мала можливості продовжувати звичайний спосіб життя, її моральні страждання обтяжувалися необхідністю отримання коштовного лікування та підтримуючої терапії, що і на даний час не втратило актуальності. Всі ці обставини негативно відобразилися на її психологічному стані, потягли розлад сну та постійне занепокоєння.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_8 подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності. Як вказує обвинувачена, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17.11.2023, який не набрав законної сили, вона визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином. З дня вчинення кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується, минуло більше ніж 3 роки, тобто закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності. З огляду на викладене просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, на що надає свою згоду.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої, які підтримали апеляційну скаргу захисника і клопотання та заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої; доводи представника потерпілої ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу і заперечувала проти задоволення апеляційних скарг захисника, представника цивільного відповідача та клопотання; доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг і просила задовольнити клопотання; повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження у визначених судом апеляційної інстанції межах, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг та клопотання, колегія суддів вважає, що його належить задовольнити з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_8 порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження, за наступних обставин.

15 грудня 2020 року о 19 годині 37 хвилин ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем "Ford Fiesta" д/н НОМЕР_1 , рухаючись по просп. І. Мазепи в м. Вишгороді Київської області в напрямку вул. Шолуденка, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на просп. І. Мазепи, 6, який був позначений горизонтальною дорожньою розміткою і дорожнім знаком, порушила вимоги п.п.2.3 "б", 18.1 Правил дорожнього руху.

Порушення ОСОБА_8 вказаних вимог Правил дорожнього руху виразилось у тому, що вона проявила неуважність, відволіклася від керування транспортним засобом, не впевнилась у відсутності пішоходів на нерегульованому пішохідному переході, не зменшила швидкість руху та не зупинилась, внаслідок чого здійснила наїзд на ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину по пішохідному переходу зліва направо відносно руху автомобіля, і спричинила потерпілій тілесні ушкодження у виді уламкового перелому обох кісток лівої гомілки у нижній третині, уламкового перелому хірургічної шийки правої плечової кістки, перелому лобкової та сідничної кісток праворуч, для зрощування яких потрібен строк понад 21 добу, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Та обставина, що ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем "Ford Fiesta" д/н НОМЕР_1 , порушила вимоги п.п.2.3 "б", 18.1 Правил дорожнього руху і здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїзну частину по просп. І. Мазепи, 6 в м. Вишгороді Київської області по нерегульованому пішохідному переходу, підтверджується показаннями обвинуваченої, потерпілої ОСОБА_9 , даними у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.12.2020 з додатками, записі камери відеоспостереження, висновку судової інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-20/62183-ІТ від 28.12.2020, висновку судової автотехнічної експертизи № 5 від 12.02.2020 (т.2 а.с.15-18, 24-26, 31-34, 40-42) і ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 21/Д-2021 р. від 17.02.2021 у потерпілої ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у виді: уламкового перелому обох кісток лівої гомілки у нижній третині, уламкового перелому хірургічної шийки правої плечової кістки, переломів лобкової та сідничної кісток праворуч. Вказані тілесні ушкодження не є небезпечними для життя та в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як для повного зрощування переломів потрібен строк понад 21 добу (т.2 а.с.35-39).

В судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_16 повністю підтримав цей висновок та показав, що згідно з документацією у потерпілої був шок І-ІІ ступеню, який не має ознак небезпеки для життя, а також не було ознак значної крововтрати. З урахуванням консультації рентгенолога висновки по ступеню тяжкості тілесних ушкоджень зроблено за критерієм тривалості розладу здоров`я.

За клопотанням представника потерпілої суд першої інстанції призначив комісійну судово-медичну експертизу і на вирішення експертів поставив всі запропоновані представником потерпілої, а також захисником питання.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 110/К від 20.03.2023, проведеної експертами КЗКОР "Київське обласне бюро судово-медичної експертизи" ОСОБА_9 перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні КНП "Вишгородська центральна районна лікарня" з 15.12.2020 по 31.12.2020 року, де їй був встановлений діагноз: Тяжка політравма: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Багатоуламковий перелом правої плечової кістки у верхній третині зі зміщенням. Перелом лобкової кістки справа з незначним зміщенням. Травматичний гіповолемічний шок І-ІІ ступеню.

За результатами вивчення наданих для проведення експертизи рентгенограм, КТ-знімків та дисків, на яких містяться дані рентгенологічних та комп`ютерно-томографічних досліджень, членами комісії експертів (спеціалісти в галузі променевої діагностики) у ОСОБА_9 виявлені уламкові переломи обох кісток лівої гомілки, правої плечової кістки зі зміщенням уламків та правих лобкових і сідничних кісток тазу справа, що ускладнились розвитком травматичного гіповолемічного шоку І-ІІ ступеню і не призвели до загрозливих для життя явищ у вигляді шоку тяжкого ступеню. Отже, вказані ушкодження у виді переломів та їх наслідки (розвиток травматичного гіповолемічного шоку І-ІІ ступеню) слід розглядати в комплексі як такі, що не призвели до розвитку небезпечних для життя явищ, а призвели до тривалого розладу здоров`я (понад 21 день) і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Діагноз: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку підтверджений об`єктивними даними (неврологічна симптоматика) і з огляду на те, що струс головного мозку є найбільш легкою формою черепно-мозкової травми, яка не лишає стійких наслідків та регрес об`єктивної неврологічної симптоматики якої настає у строк до 21 дня (за умови своєчасно та правильно призначеного лікування, дотримання лікувально-оздоровчого режиму та відсутності хронічних захворювань, що можуть призвести до більш тривалого утримання неврологічної симптоматики), відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Під час перебування на стаціонарному лікуванні у ОСОБА_9 методом полімеразної ланцюгової реакції (протокол випробувань Мо 248880 від 30.12.2020) виявлено РНК збудника вірусу SARS-CoV-2, після цього вона була переведена до КНП "Макарівська центральна районна лікарня", де за даними медичної карти стаціонарного хворого № 3205-1559-25 з 31.12.2020 по 06.01.2021 перебувала на лікуванні з діагнозом: Короновірусна хвороба. Негоспітальна двобічна пневмонія. ДН І ст. Стан після політравми 15.12.2020. Закритий багатоуламковий перелом верхньої третини правої плечової кістки з наявністю металофіксаторів (МОС 23.12.2020). Закритий багатоуламковий перелом обох кісток нижньої третини гомілки зі зміщенням уламків. Закрита травма тазу. Перелом правої лобкової кістки з незначним зміщенням. Постгеморагічна анемія. ІХС. Стенокардія напруги II кл. Кардіосклероз атеросклеротичний. СН ІІА. Артеріальна гіпертензія II ст. ризик високий.

Короновірусна інфекція є небезпечним захворюванням, тим більше для осіб похилого віку, тому що системно вражає життєво важливі органи і системи органів, призводить до ослаблення організму, загострень наявної хронічної патології та подовження ліжкового режиму.

Згідно з даними медичної карти стаціонарного хворого № 574215 ОСОБА_9 з 12.07.2021 по 16.07.2021 перебувала на лікуванні в реабілітаційному відділенні ДУ "Інститут травматології та ортопедії НАМН України", де їй встановлено діагноз: Повільно консолідуючий багатоуламковий перелом нижньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків. Консолідований перелом правої плечової кістки з наявністю МФ (пластина та гвинти). Консолідований перелом крижової кістки справа. Деформація тазового кільця. Привідні контрактури обох плечових суглобів. Згинально-розгинальні контрактури обох ліктьових суглобів. Розгинальні контрактури пальців обох кистей. Комбіновані контрактури обох кульшових суглобів. Розгинальні контрактури обох колінних суглобів. Комбіновані контрактури обох гомілковостопних суглобів та суглобів стоп.

Згідно з даними медичної карти стаціонарного хворого № 2050 ОСОБА_9 перебувала на лікуванні в гастроентерологічному відділенні КНП "Київська міська клінічна лікарня № 12" з 01.04.2022 по 28.04.2022, де їй було встановлено діагноз: Виразкова хвороба цибулини ДПК, стадія загострення. Дивертикул стравоходу. ІХС. Дифузний кардіосклероз. Атеросклероз аорти та вінцевих артерій. Гіпертонічна хвороба II стадії, 2 ступеня, ризик 4. СН І А ст. Консолідовані переломи правої сідничної та лобкової кісток, в нижній третині правої плечової кістки після МОС пластиною та обох гомілкових кісток в нижній третині. Комбіновані контрактури правого плечового та ліктьового суглобів, правого колінного та гомілковостопного суглоба. Виражений остеопороз. ФН 2-3 ст. При консультації ортопеда (08.04.2022) були дані рекомендації: ЛФК, поступове навантаження кінцівки.

За результатами огляду ОСОБА_9 членами експертної комісії 26.01.2023 у неї виявлено системні вікові зміни в опорно-руховому апараті у вигляді стійких контрактур в суглобах кінцівок на фоні дегенеративно-деструктивних змін в суглобах, що також підтверджується результатами вивчення наданих для проведення експертизи КТ-знімків та дисків з результатами КТ-досліджень.

Дегенеративно-деструктивні зміни опорно-рухового апарату такого характеру формуються протягом тривалого проміжку часу (3-5 і більше років), а симетричність ураження цими змінами суглобів у потерпілої також свідчить на користь вікових змін, а не на травматичне їх походження, з огляду на те, що будь-яких кістково-травматичних ушкоджень суглобів виявлено не було.

Реабілітаційні заходи щодо запобіганню розвитку контрактурних змін в суглобах та можливості вертикалізації лежачої хворої були розпочаті не своєчасно.

Таким чином, з огляду на вище викладене, стверджувати про наявність саме прямого причинно-наслідкового зв`язку між отриманими ОСОБА_9 ушкодженнями та тривалістю розладу здоров`я і наслідками немає підстав.

Оскільки потерпіла подала заяву, в якій висловила зауваження про незгоду з цим висновком (т.3 а.с.86-88), а представник потерпілої подав клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи (т.3 а.с.89-92), суд прийняв рішення про допит експертів. Експерт ОСОБА_13 , який входив до складу комісії експертів і був доповідачем, дав вичерпні відповіді на всі поставлені перед ним запитання під час його допиту з метою роз`яснення висновку.

Як зазначив експерт, до складу комісії були включені експерти, які давали оцінку безпосередньо травматичним ушкодженням. Погіршення стану, яке виникло у потерпілої, не відповідає критичному стану, а саме, шоку тяжкого ступеня за своїми характеристиками - параметрами співвідношення показників тиску і пульсу, які б відповідали тяжкому стану. У зв`язку з цим при проведення експертизи анестезіолог не залучався.

Лікарі-рентгенологи - спеціалісти променевої діагностики дають характеристику знімкам, які надавались для проведення експертизи, щоб встановити характер, кількість і локалізацію тілесних ушкоджень. За перенесеної травми рентгенологічною картиною рентгенологи не встановлюють наслідки, оскільки це є компетенцією лікарів-травматологів. Саме тому і був залучений лікар-травматолог - профільний фахівець по травмі, яку отримала потерпіла. У повторному проведенні рентгенологічного дослідження потреби не було, оскільки були відсутні сумніви про наявність отриманих ОСОБА_9 при ДТП переломів. Повторне дослідження проводиться у випадку сумнівів щодо наявності або відсутності травматичних ушкоджень кісток скелету. Питання про втрату працездатності перед комісією не ставилось, а тому і не вирішувалось.

Під час виконання експертизи надавались результати променевої діагностики, вивченням якої було встановлено, що у ОСОБА_9 є низка дегенеративно-деструктивних захворювань суглобів і кісток, які носять симетричний характер, формуються протягом тривалого проміжку часу (3-5 і більше років), а симетричність ураження цими змінами суглобів у потерпілої також свідчить на користь вікових змін, а не на травматичне їх походження, з огляду на те, що будь-яких кістково-травматичних ушкоджень суглобів виявлено не було.

Укорочення кінцівки на 1 см може бути пов`язане з характером перенесеної травми або співвставленням уламків кісткових фрагментів - наслідок може бути перелому. Але ОСОБА_9 перебувала на скелетному витягу і можливо витяг дав як результат таке загоювання кісток, яке призвело до укорочення. Не виключається можливість, що певні дегенеративні зміни суглобів у певному ступеню їх прояву могли призвести до зменшення суглобової щілини - це могло вплинути на такий необ`ємний варіант укорочення кінцівки.

В комісії був лікар-травматолог, профіль і рівень наукових знань якого дає можливість вирішувати питання, чому у потерпілої були наслідки у виді порушення функцій опорно-рухового апарату. За реабілітацію також відповідає травматолог. Якби експерти оцінювали комплекс реабілітаційних заходів, то включили б у склад комісії реабілітолога. В даній ситуації йдеться мова про те, що необхідно було виконати підекспертній, щоб повернути можливість самостійного пересування. Якщо б ставилось питання про правильність надання реабілітаційної допомоги, то включили б цього спеціаліста.

Стосовно не зазначення в дослідній частині про численні переливання крові, то з приводу об`єму і характеру крововтрати в медичній документації нічого не вказано. Сама вже наявність переломів обумовлює крововтрату і наслідком компенсації лікувальних заходів є відновлення її об`єму. Тому, якщо є показники загрози, призначається переливання еритроцитарної маси як превентивний захід. Якщо б йшла мова про шок важного ступеню, підтверджений об`єктивними клінічними даними, експерти звертали б увагу на надання медичної допомоги, а саме, об`єм і характер кровозамісної терапії. В медичній карті стаціонарного хворого хірургічного відділення діагноз: Травматичний гіполемічний шок І ступню - це не шок, загрозливий для життя. Якби тяжкий шоковий стан був підтверджений об`єктивними клінічними даними, про це було в вказано у висновку.

За результатом огляду підекспертної ретельно описані зміни в суглобах опорно-рухового апарату і надано оцінку. Зафіксовано помірно виражені артритні контрактури в суглобах обох верхніх кінцівок (променевозап`ясний суглоб, в суглобах пальців, ліктьових, плечових) вікового характеру. В правому плечовому суглобі більш виражена контрактура прирідноротаційна, можливе згинання до 90 градусів. Обмеження рухів є результатом перенесеного білясуглобового перелому плечової кістки і послідуючого оперативного лікування пластиною і гвинтами від 16.12.2020. Імпланти пальпуються в м`яких тканинах плеча по зовнішній стороні. Отже, всі зміни проаналізовано і їм надана характеристика у висновках. Відтак, прямий причинно-наслідковий зв`язок між ушкодженнями потерпілої та тривалістю розладу її здоров`я і наслідками комісією експертів виключено.

Експертиза проведена особами належної кваліфікації, які мають тривалий експертний стаж і надали відповіді на всі поставлені питання. Висновок експерта має належне мотивування, його структура відповідає вимогам Інструкції про проведення судово-медичної експертизи та Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, і не викликає сумнівів у його правильності чи повноті.

Що стосується посилань у висновку на довідку № 4171 від 15.12.2020, згідно з якою ОСОБА_9 зверталась у травмпункт о 20 годині 50 хвилин, то вона відсутня в матеріалах справи. Експерти викладали не зміст цієї довідки, а дослідну частину висновку експерта № 21/Д від 17.02.2021, як вони зазначили, "мовою оригіналу" (4 арк. висновку). На цьому ж аркуші висновку зазначено, що потерпіла була доставлена екстреною медичної допомогою до приймального відділення КНП "Вишгородська центральна районна лікарня" о 20 годині 13 хвилин 15.12.2020. Всі ці обставини досліджувалися експертами і спосіб, яким потерпіла потрапила в лікарню, не вплинув і не міг вплинути на правильність висновку.

Також у висновку наявна інформація про короткочасну втрату потерпілою свідомості під час ДТП, однак на час доставки до приймального відділення і надалі вона вже свідомість не втрачала (13, 15, 21 арк. висновку).

Не йшлося у висновку і про вплив на стан здоров`я потерпілої захворювання на COVID-19, оскільки це лише вплинуло на виписку її з однієї лікарні і госпіталізацію до іншої.

Довідка МСЕК серії 12 ААБ від 789228 від 04.06.2021 про встановлення ОСОБА_9 першої групи інвалідності за загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату також була в розпорядженні експертів, яким крім медичної документації надавались всі матеріали кримінального провадження у 3-ох томах. Яке обґрунтування мав містити висновок експертів з цього приводу, незрозуміло, і питання в контексті оцінки конкретно цієї довідки перед експертами не ставилось. Також у довідці не вказано, що потерпіла є інвалідом першої групи саме внаслідок ДТП, як стверджує представник потерпілої.

Згідно з п.2.11 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, коли при відповіді на питання, поставлені перед експертизою, виникає необхідність у проведенні судово-медичних

лабораторних досліджень, судово-медичний експерт має право надіслати всі необхідні матеріали на ці дослідження.

За приписами цієї норми експерт має право у разі необхідності надіслати необхідні матеріали на лабораторне дослідження, а не зобов`язаний запропонувати потерпілій пройти дослідження, як вважає представник. Також представник потерпілої не зазначає, яке лабораторне дослідження необхідно було запропонувати потерпілій, що свідчить про те, що цей довід є суто формальним.

Щодо долученого в суді апеляційної інстанції висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 22.03/24 від 30.03.2024 колегія суддів зауважує наступне.

Викладені в ньому висновки спростовуються вказаними раніше висновками експертів. А що стосується рецензування висновку комісії експертів, то це не є процесуально дією, тому складений за його результатами документ не має доказового значення. В розумінні кримінального процесуального закону рецензія не є тим засобом, який спростовує висновок експертизи, оскільки оцінку доказам дає суд, а інститут рецензування висновків судових експертів є лише формою внутрішньовідомчого контролю за якістю експертної роботи.

Отже, суд першої інстанції правильно взяв до уваги вказані раніше висновки експертів і кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності з вимогами ч.ч.1, 2 ст.285 КПК України, ч.1 ст.44 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

При цьому відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, згідно з ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з дня вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення минув строк давності, визначений ст.49 КК України, який становить 3 роки, і вирок не набрав законної сили. При цьому перебіг давності не зупинявся і не переривався, оскільки обвинувачена не ухилялася від досудового розслідування або суду і не вчинювала до закінчення зазначеного строку нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого. Тому ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Згідно з ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Отже, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 належить скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Згідно з ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із:

1) витрат на правову допомогу;

2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;

3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;

4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла просила стягнути на її користь з обвинуваченої витрати, пов`язаних із залученням спеціаліста, який проводив соціально-психологічне дослідження моральної шкоди, в сумі 6 000 грн і витрати на правову допомогу в сумі 74 000 грн.

Враховуючи те, що дослідження має безпосереднє відношення до цивільного позову потерпілої, який у разі скасування вироку і закриття кримінального провадження залишається без розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста, у цьому кримінальному провадженні.

На підтвердження розміру витрат на правову допомогу представником потерпілої долучено копії договору від 01.06.2021, додаткових угод № 1 від 30.05.2022 та № 2 від 15.08.2023, і в п.1 останньої зазначено, що за надання правничої допомоги ОСОБА_9 сплатила адвокату ОСОБА_12 фіксовану суму гонорару в розмірі 74 000 грн (т.3 а.с.102-105).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Слушними є і доводи захисника з цього приводу, яка звертала увагу, що судовий розгляд справи тривав більше ніж 2 роки за ініціативою потерпілої та її представника, у той час як ОСОБА_8 весь час визнавала вину у пред`явленому обвинуваченні і сторона захисту не наполягала на дослідженні всіх доказів.

До заяви потерпілої про стягнення витрат на правову допомогу взагалі не долучено розрахунковий документ про оплату цих витрат, а також опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Ці обставини унеможливлюються перевірку обґрунтованості відповідних витрат і їх розрахунок, у зв`язку з чим колегія суддів відмовляє у задоволенні вимог про їх стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 404, 407, 417 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрити у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судової інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-20/62183-ІТ від 28 грудня 2020 року, в сумі 1 634 /одна тисяча шістсот тридцять чотири/ гривні 50 /п`ятдесят/ копійок віднести на рахунок держави.

Речовий доказ - автомобіль "Ford Fiesta" д/н НОМЕР_1 залишити ОСОБА_8 , а арешт, накладений на вказаний транспортний засіб ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року, скасувати.

Вимоги ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_8 витрат на правову допомогу залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3