САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/9/25
ВИРОК

Іменем України

10.03.2025 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали кримінального провадження №0000095 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Комсомольська Полтавської області, що має середню спеціальну освіту, одруженого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, в посаді солдата резерву 109 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи з кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був та міг їх передбачити, не бажаючи настання смерті потерпілої, 18 листопада 2024 року, близько 19:00 годин, знаходячись разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 вирішив здійснити її купання у ванній для дорослих осіб, яка розміщена у ванній кімнаті вказаної квартири. Роздягнувши доньку ОСОБА_3 помістив її у ванну, заповнену приблизно на чверть водою. Під час купання ОСОБА_3 не маючи на меті позбавлення життя ОСОБА_5 , діючи необережно, злочинно недбало, не допускаючи, що від його дій можуть настати суспільно небезпечні тяжкі наслідки у вигляді смерті ОСОБА_5 , хоча, повинен був та міг їх передбачити, розраховуючи, що в конкретній ситуації небезпечні наслідки не настануть, залишив на кілька хвилин малолітню ОСОБА_5 одну у ванній заповненій водою, усвідомлюючи, що остання перебувала в небезпечних для життя умовах та була позбавлена можливості через малолітство вжити заходів до самозбереження. ОСОБА_3 повернувшись до ванної кімнати виявив, що ОСОБА_5 захлинулась водою та почав надавати їх першу домедичну допомогу, шляхом непрямого масажу серця та штучної вентиляції легень, однак позитивних результатів не отримано. 18 листопада 2024 о 20.00 годині ОСОБА_3 викликав бригаду швидкої медичної допомоги, які по прибуттю зафіксували біологічну смерть дитини.

Смерть ОСОБА_5 настала від механічної асфіксії, яка розвинулась внаслідок закриття дихальних шляхів рідиною при утопленні у воді, що підтверджується видовими ознаками утоплення, загальноасфіктичними ознаками смерті та результатами судово-гістологічного дослідження. Враховуючи вираженість трупних явищ на момент огляду трупа на місці виявлення «….Шкіряні покрови холодні на дотик, бліді, шкіра долоней та ступнів світло-білісного кольору. Трупне заклякання слабко виражене у м`язах обличчя, відсутнє у м`язах кінцівок. Трупні плями синюшного кольору. Розташовані на задній поверхні тіла, при натисканні на них зникають і відновлюються протягом 4-6 сек. (22:30 18.11.2024)…», вік дитини та причину смерті, можна припустити, що смерть її настала приблизно за 2-4 години до моменту фіксації трупних явищ на місці події.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та пояснив, що ввечері 18.11.2024 року він перебував разом із своєю малолітньою донькою Мією вдома, а його дружина була на роботі. Він вирішив викупати доньку, для чого поклав її до ванної та почав набирати в її воду. Поки набиралася в ванну вода, він вийшов із ванної кімнати, щоб перевірити пральну машинку, залишивши доньку саму. Повернувшись через 2-3 хвилини до ванної кімнати, він помітив, що його донька неприродно поводиться та хрипить. Він зателефонував до «швидкої допомоги» та за їх рекомендаціями почав робити доньці штучну вентиляцію легенів та непрямий масаж серця. Коли приїхала «швидка», лікарі встановили, що його донька померла. В скоєному розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 18.11.2024 року вона пішла на роботу, а її чоловік з донькою залишилися вдома. Ввечері вона зателефонувала чоловіку, але той відповів їй, що не може розмовляти. Через деякий час обвинувачений зателефонував їй та повідомив, що сталася біда та їх донька померла. Приїхавши додому, вона побачила свою доньку мертвою. До цього її чоловік неодноразово залишався сам з донькою та самостійно її купав, ніяких проблем не виникало.

Враховуючи показання обвинуваченого та потерпілої, а також бажання учасників судового засідання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч.3 ст.349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.119 КК України, як убивство, вчинене через необережність.

При призначенні покарання суд приймає до уваги, що кримінальне правопорушення скоєне ОСОБА_3 згідно ст.12 КК України віднесено до нетяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги викладене, а також позицію потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні обвинуваченому, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті та звільнити його від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначити йому покарання у вигляді у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по справі: - 2 DVD-R-диска зберігати в матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1