ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1731/24
Провадження №1-кс/477/1316/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

05 грудня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з заступником начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000568 від 14 червня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в смт. Доманівка Миколаївської області та фактично проживає в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, аспіранта, не працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2024 року слідчий відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 (далі - слідчий) за погодженням із заступником начальника відділу Миколаївської обласної прокуратуриОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000568 від 14 червня 2024 року за частиною п`ятою статті 190 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за частиною четвертою статті 190 КК України, за фактом заволодіння шахрайським шляхом невстановленими особами низкою об`єктів житлової нерухомості, що розташовані, зокрема, по АДРЕСА_2 в АДРЕСА_3 в АДРЕСА_4 в АДРЕСА_5 в АДРЕСА_6 в АДРЕСА_7 в АДРЕСА_8 , про що 14 червня 2024 року на підставі повідомлення від правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення кримінальних правопорушень внесено відомості до ЄРДР за №0000568.

Досудовим розслідуванням встановлено що під час вчинення нотаріальних дій з приводу відчуження житлового приміщення по АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 на підставі завідомо підроблених документів набув у власність майно за цими угодами, що може вказувати на наявність у його діях ознак кримінального правопорушення, пов`язаного із заволодінням майном шляхом обману.

28 листопада 2024 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), в чинене в особливо великих розмірах в умовах воєнного стану.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчою обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_8 з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, з огляду на те, що під час досудового розслідування не віднайдено усіх документів, а підозрюваний маючи широке коло зв`язків серед органів державної влади може вживати дії щодо знищення чи спотворення речей та документів, що вказує про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчий ОСОБА_3 у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3, 4 та 5 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_8 з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на потерпілих, свідків та інших осіб коло яких в встановлюється органом досудового розслідування. Перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом інформування осіб, причетність яких до вчинення кримінального правопорушення перевіряється органом досудового розслідування, про перебіг досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, слідчий у поданому клопотанні посилається на те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, доходів від провадження легальної діяльності не має, дії ОСОБА_8 мають систематичний характер та були припиненні лише органом досудового розслідування, тобто незалежно від його волі, то вказані обставини у сукупності свідчать про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Також, в разі визначення судом застави, слідчий у поданому клопотанні просив суд вийти за межі розміру застави, встановленої статтею 182 КПК України, з урахуванням особи ОСОБА_8 , який підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, враховуючи його майновий стан, спосіб життя, суми доходів, що отримані ним від провадження своєї незаконної діяльності, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно- політичну ситуацію в державі та проведення бойових дій на території України та визначити заставу у розмірі, що перевищує межі, встановлені статтею 182 КПК України, на рівні 5 000 000 грн з покладенням на нього певних обов`язків.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 підтримав клопотання слідчого ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Зазначав, що підозра не обґрунтована, а дій, що зазначені у клопотанні слідчим направлених на заволодіння чужим майном він не вчиняв.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на недоведеність ризиків належними та достатніми доказами; позитивну характеристику підозрюваного та просила застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт. Крім того, вказувала і на недоведеність слідчим підстав для виходу за межі, що передбачені статтею 182 КПК України під час визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу підозрюваному.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню та скарзі, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000568 від 14 червня 2024 року, кваліфіковане за частиною четвертою статті 190 КК України за фактом заволодіння невстановленими особами низкою об`єктів житлової нерухомості, що розташовані, зокрема, по АДРЕСА_2 в АДРЕСА_3 в АДРЕСА_4 в АДРЕСА_5 в АДРЕСА_6 в АДРЕСА_7 в АДРЕСА_8 , шляхом укладання сумнівних угод із залученням приватних нотаріусів Миколаївського міського нотаріального округу, посадових осіб органів БТІ, посадових осіб юридичної особи приватного права, та інших фізичних осіб.

В ході досудового розслідування встановлено, що не пізніше 2021 року, ОСОБА_8 , при невстановлених обставинах, керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав як джерело прибутку, діяльність пов`язану із вчиненням дій щодо заволодіння шахрайським шляхом правом власності на об`єкти нерухомого майна з подальшою їх легалізацію, шляхом вчинення правочинів з ними.

Так, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше 2021 року визначив для себе квартиру АДРЕСА_9 , що належала до комунальної власності Миколаївської міської територіальної громади на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської обласної ради народних депутатів від 09 березня 1992 року №62, в якості об`єкта для заволодіння шляхом обману з метою її подальшого продажу та заволодіння грошовими коштами осіб, які погодяться її придбати.

З метою заволодіння об`єктами нерухомого майна на території міста Миколаєва, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний намір, з метою незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_9 , взяв на себе обов`язок здобути документи, необхідні для безперешкодного заволодіння вказаним об`єктом нерухомості, а також пошуку особи, серед таких, що не мають постійного місця проживання та ведуть асоціальний спосіб життя, яка б виступила покупцем вказаної квартири на користь ОСОБА_8 .

Не пізніше 22 січня 2021 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена) ОСОБА_8 , підшукав підставну особу, яка шляхом реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна заволодіє ним в інтересах останнього, ним став ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, у невстановленому місці в межах міста Миколаєва та в невстановлений час ОСОБА_9 , за вказівкою ОСОБА_8 , передав останньому особисті документи, а саме - паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 02 квітня 2020 року Заводським відділом у м. Миколаєві УДМС у Миколаївській області та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру фізичної особи - платника податків № НОМЕР_2 .

З метою особистого збагачення, реалізації свого злочинного умислу направленого на незаконне заволодіння квартирою АДРЕСА_9 , шахрайським шляхом, керуючись корисливим мотивом - ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час і місці, але не пізніше 22 січня 2021 року, використовуючи договір купівлі-продажу квартири від №2-1321 від 17 березня 1992 року, за яким ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , набула права власності на квартиру АДРЕСА_10 , як правову основу набуття права власності ОСОБА_10 , на квартиру АДРЕСА_9 - надав ОСОБА_9 біржовий договір купівлі-продажу №1932 від 06 червня 2001 року, який останній за грошову винагороду та вказівкою ОСОБА_8 , підписав у відповідних полях, будучи не обізнаним про зміст вказаного договору та злочинні дії ОСОБА_8 за яким ОСОБА_10 , начебто продала квартиру за адресою: АДРЕСА_5 громадянину ОСОБА_9 .

В подальшому, 22 січня 2021 року реєстратор м. Миколаєва, Миколаївської області ОСОБА_11 на підставі документів, а саме: біржового договору купівлі-продажу № 1932 від 06 червня 2001 року, прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_9 , за особою з анкетними даними ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_8 , безпосередньо опосередковано через ОСОБА_9 , здобув можливість безперешкодного розпорядження вищевказаною квартирою.

В подальшому, згідно договору купівлі-продажу № 426 від 26 квітня 2023 року ОСОБА_9 , продав квартиру АДРЕСА_9 - ОСОБА_8 .

Цього ж дня, 26 квітня 2023 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , на підставі документів, а саме: договору купівлі-продажу № 426 від 26 квітня 2023 року, прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_9 , за ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, керуючись корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, шахрайським способом за допомогою обману заволодів квартирою АДРЕСА_9 , шляхом реєстрації права власності на вказану квартиру за ОСОБА_9 , оціночна вартість якої на момент скоєння злочину складала 1170000 грн, що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тим самим спричинивши територіальній громаді міста Миколаєва збитки на вищевказану суму.

Зі змісту повідомлення про підозру від 28 листопада 2024 року, вбачається, що цього ж дня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), в чинене в особливо великих розмірах в умовах воєнного стану, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

З огляду на досліджені матеріали клопотання, слідчий суддя, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

Наявність підозри вчинення ОСОБА_8 протиправних дій, зазначених у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: інформацією, наданою УСР в Миколаївській області ДСР НП України на виконання доручення щодо ймовірної причетності ОСОБА_8 , до вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом 2689/55/113-2024 від 11 вересня 2024 року за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_8 ; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , від 28 листопада 2024 року; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, що свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення дій, які охоплюються складом злочину передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України, що в силу положень частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на заперечення підозрюваного та захисника, що зазначені ними у судовому засіданні, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України.

Слідчий суддя також визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на свободі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого зокрема підозрюється ОСОБА_8 , передбачене частиною п`ятою статті 190 за класифікацією статті 12 КК України належить до особливо тяжких кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачає можливість покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

За практикою ЄСПЛ, ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Крім того в контексті оцінки вказаного ризику, слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що підорюваний раніше працював в правоохоронних органах та обізнаний про вид та міру покарання, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, на даний час офіційно не працевлаштований, тобто тієї сукупності соціальних зв`язків, що могли б забезпечити його належну процесуальну поведінку, ОСОБА_8 не має.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду підозрюваного ОСОБА_8 , що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчим та прокурором доведено існування іншого ризику, передбаченого частиною першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_8 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій ОСОБА_8 та перевіряється причетність до вчинення цих дій низки третіх осіб, оскільки під час проведення обшуків не відшукано та не вилучено всіх необхідних документів, та місцезнаходження яких на даний час встановлюється. ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, використовуючи свої зв`язки, зокрема і серед органів державної влади, вплив на осіб, що залучені ним для вчинення протиправних дій, матиме можливість вчинити дії направленні на знищенні чи спотворення речей і документів, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що на думку слідчого судді підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що додані до клопотання матеріали кримінального провадження містять справжні анкетні дані свідків та осіб, що прямо чи опосередковано спряли йому у вчиненні протиправних дій, коло яких встановлюється органом досудового розслідування, що може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі, шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його та членів групи, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти цих осіб до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на користь підозрюваного.

Ризик, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у можливості підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином на думку слідчого судді органом досудового розслідування не підтверджений належним чином, а обставини в його підтвердження відповідають обставинам, що зазначені у підтвердження ризик, визначеного пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, на думку слідчого судді свідчать ті обставини, що дії ОСОБА_8 мають систематичний характер оскільки підозрюваний, вчиняючи вказане кримінальне правопорушення, діяв, усвідомлюючи корисливий характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання для свого збагачення, з використанням умов воєнного стану, що вказує на низький рівень його громадянської свідомості, а тому останній матиме можливість продовжити вчинення інкримінованого йому діяння, в тому числі й для відчуження об`єктів нерухомості, що набуті ним у протиправний спосіб, тому і ризик продовження вчинення таких дій є досить високим.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Оцінюючи встановлені слідчим суддею ризики, через призму положень статті 178 КПК України, слідчим суддею, окрім вищевикладеного враховує також і те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину про що зазначено захисником під час розгляду клопотання по суті. При цьому вказані обставини хоча і свідчать про наявність у підозрюваного ОСОБА_8 соціальних зв`язків, однак з огляду на характер вчинення інкримінованого йому правопорушення, його корисливий мотив, також те, що інкриміновані дії вчинено у період воєнного стану, сума збитків що завдана кримінально-караними діями, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 , враховуючи що останній не працевлаштований та офіційних доходів немає, що у даному випадку переважає над міцністю наявних у нього соціальних зв`язків. Наявні у підозрюваного матеріальні засоби, здобуті від вчинення кримінального правопорушення з огляду на його масштаб, можуть забезпечити йому як виїзд за межі України так і існування за її межами протягом тривалого часу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до частини першої статі 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту пов`язане з тим, що такі запобіжні заходи є занадто м`якими та їх застосування не достатнє для забезпечення запобігання ризикам, встановленим слідчим суддею, оскільки не виконання підозрюваним обов`язків у цьому кримінальному провадженні, не матиме належних наслідків, які б утримали його у належній процесуальній поведінці і може створити передумови для його переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, за таких обставин ОСОБА_8 отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні будь-яким чином.

Водночас, у випадку застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 у виді застави, слід зазначити, що підозрюваний матиме можливість до внесення застави вчинити дії направленні на залишення території України та/або на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

З урахуванням доведеності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваної, а тому з урахуванням приписів пункту 4 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до ОСОБА_8 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Враховуючи обставини кримінального провадження та долучені до матеріалів клопотання докази, в тому числі документи, які свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення дій пов`язаних із заволодінням чужим майном шляхом обману (шахрайство), в чинене в особливо великих розмірах в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному ОСОБА_8 обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа могла вчинити даний злочин з досить високою ймовірністю.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, враховуючи, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням ним процесуальних обов`язків, заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_8 , тяжкістю покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконанню підозрюваним ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

За досліджених вище обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід виключно у виді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 Рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до частини п`ятої статті 182 КПК України визначено розмір застави, щодо осіб підозрюваних у вчиненні злочину в залежності від тяжкості інкримінованого правопорушення.

Пункт 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачає, що щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається на рівні від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзац 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже вихід за межі цих розмірів застави можливий лише як виключний випадок, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, які передбачено статтею 177 КПК України. При цьому суд, приймаючи рішення про розмір застави, суд зважує з однієї сторони достатню міру гарантування виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а з іншої неможливість завідомої непомірності застави для особи.

Так, у відповідності до положень статті 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

При визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_8 з огляду на приписи статті 182 КПК України, слідчим суддею враховується спосіб життя підозрюваного, зокрема значний оборот грошових коштів від здійснення ним протиправної діяльності, що за встановлених органом досудового розслідування сягало понад 1 млн. грн за відчуження об`єкту нерухомості, ймовірна причетність ОСОБА_8 до низки діянь пов`язаних із заволодінням об`єктами нерухомості по місту Миколаєву, що на думку слідчого судді вказує на те, що визначення застави у межах пункту 3 частини п`ятої статті 182 КПК України не матиме належного гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, слідчий суддя враховує основну роль підозрюваного у кримінальному правопорушенні та характер вчиненого кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, а також той факт, що злочин вчинено в умовах воєнного стану, а сума коштів що отримана підозрюваним у якості доходу від збуту майна, яким він заволодів протиправно є досить значною, що є виключним випадком, через що, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про можливість застосування до підозрюваного застави у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи встановлені слідчим суддею обставини, щодо майнового стану підозрюваного, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважає можливим вийти за межі розміру застави визначеного частиною п`ятою статті 182 КПК України, та визначити такий у 1650 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку слідчого судді у повній мірі гарантуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі внесення застави.

За змістом абзацу 2 частини третьої статті 183 КПК України в ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю звільнення під заставу, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, які застосовуються до нього у разі внесення застави, що визначені слідчим у його клопотанні.

Керуючись статтями 131-132, 176-179, 182, 193, 194, 205, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 січня 2025 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 , обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 1650 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 4 996 200 (чотири мільйони дев`ятсот дев`яносто шість тисяч двісті) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на строк до 28 січня 2025 року включно на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися із м. Миколаєва Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення, крім випадків участі у проведенні слідчих (розшукових) дій у даному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та внесена застава звернута у дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_15