Справа № 452/2982/24
Провадження № 1-кп/452/344/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000477 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дашківці, Віньковецького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо - спеціальною освітою, який проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України на посаді робітника підсобного 2-го інженерного відділення 2-го інженерного взводу 4-ої інженерної роти, військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, раніше судимого 26.06.2024 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.. 00 коп.; штраф сплачено, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 20 липня 2024 року о 19 год. 32 хв., у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р., який неодноразово продовжувався, зокрема Указом від 23 липня 2024 року 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, перебуваючи біля банкоматів у приміщенні АС «Самбір», що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Самбір, вул. Лемківська буд. 3ж/1, та достовірно знаючи пін-код банківської картки АТ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , власником якої є потерпілий ОСОБА_5 , який попросив ОСОБА_3 придбати товар у магазині, який не становить значної матеріальної цінності, повідомивши останньому пін-код з метою розрахунку за придбаний товар на обмежену кількість грошових коштів, однак не надав дозволу розпоряджатися решта грошовими коштами, які знаходилися на його банківському рахунку, діючи з корисливого мотиву із метою протиправного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зняття грошей з банківської картки АТ «Приватбанк» на якій зберігалися грошові кошти ОСОБА_5 , за допомогою банкомату, що знаходиться за вищевказаною адресою, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3 000 грн., отримавши змогу розпорядитись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 20 липня 2024 року о 21 год. 08 хв., перебуваючи біля банкомату, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Самбір, вул. Валова, за допомогою вказаного банкомату, що знаходиться за вищевказаною адресою, викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1 500 грн, отримавши змогу розпорядитись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 21 липня 2024 року о 10 год. 56 хв., перебуваючи біля банкоматів у приміщенні супермаркету «Наш Край», що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Самбір, вул. Івана Франка, буд. 29/98, шляхом зняття грошей з банківської картки АТ «Приватбанк» на якій зберігалися грошові кошти ОСОБА_5 , за допомогою банкомату, що знаходиться за вищевказаною адресою, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2 000 грн, отримавши змогу розпорядитись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 21 липня 2024 року о 11 год. 25 хв., перебуваючи біля банкомату, що знаходиться за невстановленою слідством адресою, за допомогою вказаного банкомату, викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5 000 грн, отримавши змогу розпорядитись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 22 липня 2024 року о 00 год. 31 хв., перебуваючи біля банкомату, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Самбір, вул.Богдана Хмельницького буд. 14, шляхом зняття грошей з банківської картки АТ «Приватбанк» на якій зберігалися грошові кошти ОСОБА_5 , за допомогою банкомату, що знаходиться за вищевказаною адресою, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 800 грн, отримавши змогу розпорядитись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 12 300 (дванадцять тисяч триста) гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, а саме тяжкого злочину, передбаченому ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що події мали місце у числах, вказаних в обвинувальному акті, та при викладених там обставинах. Він із квітня не отримував заробітну плату, тому перебував у скрутному матеріальному становищі і наважився на такий вчинок. Кошти потерпілому він відшкодував у повному обсязі, а також вибачився перед ним. У вчиненому щиро кається та шкодує з приводу вчиненого.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, подав заяву, в якій повідомив, що не має претензій до ОСОБА_3 , оскільки той виплатив йому усю суму та просить не притягувати його до кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежився дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд доходить висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, що є тяжким злочином.

Слід виключити із обвинувачення ОСОБА_3 таку кваліфікуючу ознаку, як «повторність», оскільки злочин, який він вчинив, є продовжуваним.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, повністю відшкодував потерпілому завдані збитки і потерпілий не має до нього претензій та просить суд не притягувати обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, обставини вчинення злочину; наслідки посягання, зокрема, те, що спричинена шкода була добровільно відшкодована, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, про що свідчить і відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого.

Аналізуючи вищевикладені фактичні обставини, суд доходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання за вчинений ним злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України. Так, наявні дві обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків, які в сукупності із усвідомленням обвинуваченим протиправної поведінки, виявленням жалю з приводу вчиненого кримінального правопорушення, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Також слід врахувати, що згідно даних військової квитка, ОСОБА_3 із 29.07.2020 року по 28.06.2021 року приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони Донецької та Луганської областей.

Крім цього, згідно долучених до провадження довідок № 218/4/235А, №218/5/430А, №218/617А, ОСОБА_3 25.03.2022 року одержав множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення грудної клітини, тазу та голови; 19.05.2022 року одержав компресійну травму лівого стегна; 13.11.2022 року одержав кульове поранення правого передпліччя. Вказані поранення отримані ОСОБА_3 під час захисту Батьківщини, у бойовій обстановці при виконанні бойових завдань з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України.

Беручи до уваги викладене, враховуючи суспільну небезпечність вчиненого, особу обвинуваченого, наявність отриманих поранень під час захисту Батьківщини, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд доходить висновку про існування підстав для переходу до більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, а саме штрафу, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, яке є можливим без ізоляції від суспільства, а також з метою попередження нових злочинів та на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374, 615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мімімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя