УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі винесене в кримінальному провадженні № 0003476 від 07.11.2024 року старшим слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 та погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та додані до клопотання матеріали, -

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про продовження строку тримання під вартою, в якому послався на те, що 01.09.2024 солдата ОСОБА_5 , призваного на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України, відповідно до наказу №251 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого стрільця 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки.

Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, всупереч зазначеним вимогам законодавства вирішив стати на злочинний шлях та вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 04:30 ОСОБА_5 перебував спільно зі своїм знайомим ОСОБА_7 за місцем свого проживання в квартирі, що за адресою: АДРЕСА_1 , де останні разом розпивали алкогольні напої. Під час розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

У вказаний день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_5 , перебуваючи поряд на одному дивані, в положенні сидячи у вказаній вище квартирі у спальній кімнаті з потерпілим ОСОБА_7 , в ході суперечки власним складним ножем, який тримав при собі, наніс один удар в область грудної клітки ліворуч, а також один удар цим же ножем в праве плече ОСОБА_7 , тим самим спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної та черевної порожнини: котоло-різану рану в ділянці 9-го міжребер`я зліва по середньо-пахвовій лінії, яка розташована в косо-поперечному напрямку, що проникає в плевральну та черевну порожнину, з наскрізним ушкодженням діафрагми, парієтального листка очеревини, задньої стінки шлунку, наскрізним ушкодженням поперечно-ободової кишки з утворенням гематом порожнини сальникової сумки, великого та малого чепця, що призвело до розвитку лівобічного пневмогемотораксу та внутрішньо-черевної кровотечі, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та спричинив колото-різану рану правого плеча, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

07.11.2024 о 12:00 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 08.11.2024 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

08.11.2024 ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/16873/24 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого до підозрюваного продовжено до 08.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.01.2025.

В подальшому 05.02.2025 у вказаному кримінальному провадженні змінено правову кваліфікацію з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та 06.02.2025 ОСОБА_5 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Як слідує зі змісту клопотання, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується: повідомленням на спец. лінію «102»; протоколом огляду місця події від 07.11.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07.11.2024; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 07.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 08.11.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_5 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

06.02.2025 відповідно до ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, стороною обвинувачення відкрито матеріали досудового розслідування сторонам кримінального провадження та повідомлено про завершення досудового розслідування.

Слідчий стверджує, що заявлені у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, а саме переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілого та свідка ОСОБА_8 , перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не зменшились, а тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та задля запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий за погодженням із прокурором просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком 60 днів без визначення розміру застави.

Слідчий окремо зауважив у клопотанні, що сторони кримінального провадження на даний час не ознайомились з матеріалами досудового розслідування, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 не скеровано до суду, підготовче судове засідання не призначено, а відтак клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу має бути розглянуто слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити. Прокурор додав, що вчора відкрито матеріали кримінального провадження і виконуються вимоги ст. 290 КПК України. Передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшились, хоча і змінено кваліфікацію кримінального правопорушення З приводу передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику прокурор уточнив, що підозрюваний є діючим військовослужбовцем і його можуть в будь-який момент перевести в іншу військову частину, що впливатиме на подальше розслідування.

У свою чергу, підозрюваний ОСОБА_5 зазначив, що переховуватися від органу досудового розслідування наміру не має. Якщо можливо, то міг би знаходитися у військовій частині, далі проходити службу. Просив відмовити у задоволенні клопотання і перевести його до військової частини.

Захисник ОСОБА_6 з приводу заявленого клопотання також заперечив. Зазначив, що потреби у продовженні строків запобіжного заходу поза межами строків досудового розслідування немає і КПК України забороняє це. Строк досудового розслідування закінчується завтра. Разом з тим, захисник підтвердив, що йому відомо про відкриття матеріалів кримінального провадження і він разом з підзахисним планують знайомитись з матеріалами досудового розслідування після судового засідання.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, вивчивши й дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання слідує, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 08.11.2024 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання із 11 год. 30 хв. 07 листопада 2024 року. Строк дії ухвали встановлено до 11 год. 30 хв. 07 січня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.01.2025 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, до 08.02.2025 включно. Встановлено строк дії ухвали до 08.02.2025.

Статтею 199 КПК України врегульований порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

У свою чергу обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, із урахуванням повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, котре за наведеною у статті 12 КК України класифікацією відноситься до тяжкого злочину.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати наведені у пунктах 1, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК України ризики, які слугували підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova) § 58). Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі робить цей ризик достатньо високим.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 не в останню чергу підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 . Із урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від свідка/потерпілого у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту таких осіб в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що у результаті обізнаності підозрюваного про потерпілого та свідка, котрі давали свідчення у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з указаними особами, може здійснювати на них вплив із метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності. Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою на початкових стадіях провадження («Яжинський проти Польщі» (Jarzynski v. Poland) § 43).

Додатково в обґрунтування підстав продовження строку тримання під вартою підозрюваного прокурор послався у судовому засіданні на наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Про цей ризик не йшлось безпосередньо у клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак на існуванні такого наголосив прокурор у судовому засіданні, оскільки ОСОБА_5 є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України та може бути, наприклад, направлений/переведений в іншу військову частину, розташовану в іншій місцевості, що може у подальшому вплинути на виконання завдань кримінального судочинства.

Слідчим суддею надано оцінку і викладу обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки, що прямо передбачено ст. 113, 116 КПК України.

За змістом статті 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. При цьому, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

З приводу початку строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, слідчий суддя зважує на висновок, який сформульовано в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.02.2022 року у справі № 543/1309/19, згідно з яким лише саме собою внесення прокурором (слідчим) відомостей до ЄРДР про завершення досудового розслідування та складання (оформлення) письмового повідомлення не призведе до обізнаності підозрюваного та захисника про можливість ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування. Саме тому виконання цих дій не є початком строку ознайомлення з матеріалами, який відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України не включається до строків досудового розслідування, адже ознайомлення не може розпочатися раніше, ніж підозрюваному та захиснику стане відомо про надання доступу до матеріалів.

В ході розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою встановлено, що останнє подано до закінчення строку досудового розслідування та має бути розглянуто згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України). Також підозрюваному та його захиснику відомо про надання прокурором/слідчим доступу до матеріалів досудового розслідування, ознайомлення із якими має відбутись 07.02.2025 після розгляду клопотання, що не заперечувалось у судовому засіданні учасниками.

Таким чином, із урахуванням наведених у клопотанні та встановлених в засіданні обставин, пояснень учасників провадження, у тому числі з приводу виконання процесуальних дій у встановлені КПК України строки, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у пунктах 1, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК України, котрі станом на час розгляду клопотання не зменшились.

Зважаючи на викладені обставини, із урахуванням положень статтей 197, 199, 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 07 квітня 2025 року.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 197, 199, 219, 290, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 07 квітня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 07 квітня 2025 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя