Справа № 536/1567/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15 вересня 2016 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік;

- 02 червня 2017 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 04 лютого 2021 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 11 березня 2021 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнився 02.11.2023 по відбуттю покарання;

- 27 лютого 2025 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст.70 КК України, призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки,

за ч.4 ст.186 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Встановив:

20 квітня 2024 року, близько 11 год. 50 хв., ОСОБА_3 , діючи в умовах воєнного стану, знаходячись біля під`їзду №1 будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, заволодів майном малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , а саме велосипедом марки «Azimut» Power 6 GD, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-24/6830-ТВ від 26 квітня 2024 року, 4782,66 гривень. В подальшому ОСОБА_3 усвідомлюючи, що його дії у вигляді заволодіння майном були виявлені потерпілою ОСОБА_7 , яка переслідувала його та вимагала повернути викрадене майно, з метою заволодіння майном продовжив утримувати велосипед, у зв`язку з чим дії ОСОБА_3 перейшли у відкрите заволодіння чужим майном, після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 4782,66 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 відмовився надавати пояснення в силу ст.63 Конституції України, але погодився відповідати на питання. Відповідаючи на запитання зазначив, що визнає провину частково, в частині таємного викрадення майна. Пояснив, що 20 квітня 2024 року об 11 год. 50 хв. він приїхав на автобусі в село до тітки. Згодом він побачив біля під`їзду будинку велосипед, який таємно викрав. Після чого він направився в напрямку дороги, але був зупинений іншими особами, які попросили повернути велосипед та він його повернув. Вказав, що того дня він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Наголосив, що вважає кваліфікацію його дій помилковою, оскільки малолітню потерпілу він не бачив та не чув, щоб його зупиняли. Також, вартість велосипеда, на його думку, є завищеною.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково, його вина у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується дослідженими судом доказами:

- поясненнями допитаної в судовому засіданні в присутності психолога та законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що того дня, точну дату та час не пам`ятає, у 2024 році в обідній час доби її подруга запропонувала покататися на велосипеді. Вони гуляли, потім вона залишила велосипед біля під`їзду будинку, пішла додому, а коли повернулася виявила зникнення спортивного велосипеду біло-помаранчевого кольору. Потім вона побачила свій велосипед, на якому рухався незнайомий їй чоловік через дорогу від неї. Він зупинився біля зупинки громадського транспорту. Вона підійшла до чоловіка та попросила повернути їй велосипед, але чоловік її проігнорував та почав заводити велосипед в автобус. Водій заборонив тому чоловіку зайти в автобус з велосипедом та вона ще раз попрохала чоловіка повернути її велосипед, на що той замахнувся в її бік та поїхав на її велосипеді. Коли чоловік поїхав, вона почала плакати та бігла за ним приблизно 5 хвилин, а потім вона зустріла чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , який запитав, що сталося та хто її батьки, на що вона розповіла йому про те, що сталося. Вказала, що безпосередньо момент зникнення велосипеду вона не бачила, виявила зникнення приблизно через 30 хвилин. Наголосила, що обвинувачений точно чув її прохання повернути належний їй велосипед, оскільки вона перебувала поблизу нього.

Законний представник потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_9 просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

- поясненнями свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду, що у 2024 році, точну дату та час не пам`ятає, приблизно о 12 год. 00 хв. він вийшов з дому по власних справах та проходив повз церкву у с. Майбородівка Кременчуцького району. По дорозі їхав автобус, який зупинився на зупинці громадського транспорту, та коли автобус поїхав він побачив, що незнайомий йому чоловік застрибнув на велосипед та поїхав, а дитина біжить за ним та плаче і кричить, щоб він повернув їй її велосипед. Чоловік на велосипеді перебував від дівчинки на відстані 200-300 метрів. Проїжджаючи повз нього на велосипеді, чоловік звернувся до нього та повідомив, що це його велосипед та дитина жартує. Він спочатку не зрозумів, що сталося, але дівчинка йому все пояснила. Після того як він поговорив з дівчинкою він зрозумів, що чоловік їхав на належному дитині велосипеді. Оскільки той чоловік вже був далеко, він догнати його не зміг, пішов до свого знайомого ОСОБА_11 та пояснив, що потрібно допомогти дівчинці повернути її велосипед. В цей час з під`їзду вибіг батько дівчинки, підійшов до них та вони втрьох на автомобілі наздоганяли чоловіка з велосипедом. Коли вони наздогнали чоловіка, він вже пропонував ОСОБА_12 продати велосипед. Потім вони викликали працівників поліції. Вважає, що ОСОБА_3 мав візуальні ознаки сп`яніння. Зазначив, що ОСОБА_7 є його односельчанкою, він знає її батьків;

- поясненнями свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що у 2024 році, точну дату та час не пам`ятає, до нього до подвір`я під`їхав на велосипеді незнайомий чоловік, який запропонував продати велосипед за 2000 гривень. Його знайомий, який був біля нього зауважив, що це підозріла пропозиція та велосипед схожий на велосипед ОСОБА_7 . Потім чоловік поїхав, та повз них на автомобілі проїхали ОСОБА_10 , батько ОСОБА_13 та ОСОБА_11 . Він та його знайомий також сіли в автомобіль, наздогнали їх, зупинили чоловіка, який їхав на велосипеді та викликали поліцію. Заходи фізичного впливу до обвинуваченого не застосовували;

- поясненнями свідка ОСОБА_14 , який пояснив суду, що він був понятим під час проведення слідчої дії. В його присутності обвинувачений ОСОБА_3 повідомив про обставини події. Потім склали протокол, який він підписав після ознайомлення з його змістом. Під час проведення слідчої дії вівся відеозапис;

- поясненнями свідка ОСОБА_11 , який пояснив суду, що у 2024 році, точну дату та час не пам`ятає, до нього прийшов його знайомий ОСОБА_10 та повідомив, що у ОСОБА_7 якийсь чоловік викрав велосипед та його потрібно наздогнати. Він, ОСОБА_10 та батько ОСОБА_7 поїхали на автомобілі за чоловіком на велосипеді. На автодорозі між с. Погреби та с. Майбородівка вони зупинили цього чоловіка, який сказав, що велосипед належить йому, але він був впевнений, що велосипед належить ОСОБА_7 , оскільки про це повідомив її батько;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20 квітня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 було затримано за участі захисника ОСОБА_6 безпосередньо після вчинення злочину, підстави затримання: якщо очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Під час затримання було проведено обшук, під час якого було виявлено мобільний телефон ІМЕІ НОМЕР_1 , екран якого знаходиться у розбитому стані, телефон вимкнений та мобільний телефон ІМЕІ НОМЕР_1 , який має сліди використання. Затримана особа одягнена в синю куртку, синю футболку, сірі штани, чорні шкарпетки, чорно-білі кросівки, на шиї наявний хрестик, при собі має рюкзак (а.с.64-65);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20 квітня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_15 повідомив, що ОСОБА_3 відкрито заволодів велосипедом «Azimuth» (а.с.85);

- протоколом огляду місця події з додатками фототаблицями від 20 квітня 2024 року, під час якого було оглянуто прибудинкову територію за адресою: АДРЕСА_2 , майданчик біля під`їзду 1, під час якого малолітня потерпіла ОСОБА_7 показала місце, де знаходився її велосипед (а.с.86-87);

- протоколом огляду ділянки місцевості на автодорозі місцевого значення в с. Майбородівка Кременчуцького району з додатками фототаблицями від 20 квітня 2024 року, під час якого у ОСОБА_3 вилучено велосипед марки «Azimuth Power 26» чорно-оранжевого кольору (а.с.88-95);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 квітня 2024 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_12 за рисами обличчя: зачіскою, формою обличчя, формою очей та губ на фотознімку № 3 впізнав особу, яка пропонувала йому придбати велосипед. Згідно довідки до протоколу на фотознімку №3 зображений ОСОБА_3 (а.с.95-97);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 квітня 2024 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 за рисами обличчя: зачіскою, формою обличчя та вух, носа, формою очей на фотознімку №2 впізнав особу, яка заволоділа велосипедом в с. Майбородівка та за яким бігла маленька дівчинка. Згідно довідки до протоколу на фотознімку №2 зображений ОСОБА_3 (а.с.98-100);

- висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-24/6830-ТВ від 26 квітня 2024 року з додатками, відповідно до якої ринкова вартість бувшого у використанні велосипеду «Azimuth» модель «Power» чорно-помаранчевого кольору, діаметр коліс 26, який був придбаний у вересні 2023 року за 6500 гривень та на момент крадіжки був у справному стані без пошкоджень, з незначними слідами використання, станом на 20.04.2024 року могла становити 4782,66 гривень (а.с.102-106);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 квітня 2024 року, з якого вбачається, що малолітня потерпіла ОСОБА_7 за рисами обличчя: формою голови, формою зачіски, очей, брів, носу та губ на фотознімку №4 впізнала особу, яка відкрито заволоділа належним їй велосипедом. Згідно довідки до протоколу на фотознімку №4 зображений ОСОБА_3 (а.с.107-109);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22 квітня 2024 року з додатком - оптичним носієм з відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_3 повідомив, що 20 квітня 2024 року він викрав велосипед чорного кольору, на якому поїхав в бік зупинки, де побачив групу дівчат, які спілкувалися між собою, про що саме він не чув, та поїхав в напрямку с. Погреби, де на дорозі був зупинений мешканцями с. Майбородівка, які викликали працівників поліції (а.с.110-112);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04 травня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_10 пояснив, що 20 квітня 2024 року в обідній час доби він побачив, що біля зупинки громадського транспорту в с. Майбородівка чоловік їде на велосипеді, а за ним біжить раніше йому знайома дівчинка на ім`я ОСОБА_16 та плаче. Чоловік, який їхав на велосипеді декілька разів оглянувся на дівчинку, яка бігла за ним та кричала, але він поїхав з місця події, а дівчинка не змогла його наздогнати. Дівчинка на ім`я ОСОБА_16 повідомила йому, що чоловік поїхав на належному їй велосипеді, після чого він з дівчинкою побіг до її батьків, разом з якими та іншим сусідом поїхали за невідомим чоловіком, якого наздогнали (а.с.114-116).

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, які суд, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, вважає належними, допустимими і достовірними та достатніми для прийняття процесуального рішення по справі, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, доведена.

Разом з тим, суд визнає неналежним доказом оптичні носії із відеозаписом до протоколу огляду ділянки місцевості від 20 квітня 2024 року та до протоколу проведення слідчого експерименту від 04 травня 2024 року, оскільки переглянути наявну на оптичних дисках інформацію в судовому засіданні не можливо, відеозаписи не відтворюється, але проведені слідчі дії були зафіксовані та було складено відповідні протоколи згідно з вимогами КПК України, де докладно викладено умови і результати проведених слідчих дій, які суду визнав належними та допустимими доказами.

Доводи сторони захисту щодо помилкової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите заволодіння чужим майном та відсутність у ОСОБА_3 прямого умислу на таке заволодіння, суд вважає безпідставними.

Відповідно до норм чинного законодавства, розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

Так, ст. 185 КК України визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна. Викрадення виражається в дії (активній поведінці) і означає незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника. Таке вилучення обов`язково повинно бути таємним, тобто непомітним: при відсутності власника чи інших осіб, або в присутності власника чи інших осіб, але за умови, що вони не усвідомлюють факт викрадення. Крадіжка вважається закінченою з моменту вилучення майна і реальної можливості розпорядитися ним як своїм власним.

Тоді як відповідно згідно із ст. 186 КК України з об`єктивної сторони грабіж, є відкритим викраденням чужого майна, тобто вилучення майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Одночасно і особа, яка викрадає майно, усвідомлює, що її дії помічені іншими і оцінюються ним як викрадення, але вона ігнорує це. Грабіж матиме місце і в тому випадку коли викрадення розпочалося таємно, але в процесі вчинення злочину переросло у відкрите і це усвідомлюється винним, відповідальність повинна наставати на грабіж. Грабіж вважається закінченим коли майно вилучене і винний має реальну, хоча б початкову можливість розпорядитися ним як власник (винести, сховати, передати, викинути тощо).

З суб`єктивної сторони як грабіж так і крадіжка передбачають прямий умисел. Обов`язковими суб`єктивними ознаками грабежу та крадіжки є корисливий мотив та корислива мета, з якими здійснюється викрадення.

Водночас, Пленум Верховного Суду України у п.п.3, 4 своєї постанови «Про судову практику у справах проти власності» №10 від 06.11.2009 року роз`яснив, що розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння). Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Малолітня потерпіла в судовому засіданні вказала, що обвинувачений точно чув її неодноразове прохання повернути належний їй велосипед, оскільки вона перебувала поблизу нього. Також, у відповідності до пояснень свідка ОСОБА_10 , він бачив як дитина бігла за обвинуваченим та кричала, щоб він повернув їй її велосипед, на що обвинувачений, проїжджаючи повз свідка, звернувся до нього та повідомив, що це його велосипед та дитина жартує.

Отже, як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_3 чув звернення малолітньої потерпілої та розумів (не міг не розуміти), що його злочинні дії помітили інші особи.

Таким чином, належними та достовірними доказами беззаперечно доводиться об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, адже хоча протиправні дії, а саме заволодіння майном малолітньої потерпілої, обвинувачений вчинив за відсутності потерпілої та інших осіб, але в подальшому обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлював, що його дії помічені іншими особами і оцінюються ними як викрадення, але проігнорував це та продовжив вчинення злочину.

На підставі зазначеного, доводи як захисника, так і обвинуваченого про не усвідомлення ОСОБА_3 того, що його протиправні дії були викриті, є неспроможними та спростовуються безпосередньо дослідженими судом доказами, і при цьому, на думку суду, є нічим іншим як стратегією захисту з приводу кваліфікації дій обвинуваченого з метою притягнення до відповідальності за нормою закону, яка передбачає більш м`якший вид покарання.

Також, суд відхиляє заперечення обвинуваченого ОСОБА_3 щодо невідповідності вартості викраденого майна, оскільки ринкова вартість бувшого у використанні велосипеду «Azimuth» модель «Power» доведена висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-24/6830-ТВ від 26 квітня 2024 року, підстави ставити даний висновок під сумнів, відсутні.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, раніше був неодноразово засуджений за вчинення кримінальних правопорушень проти власності (а.с. 67-73), стан здоров`я обвинуваченого, який, згідно довідки Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» №446 від 22 квітня 2024 року за медичною допомогою не звертався (а.с.79), згідно довідки КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» №581 на динамічному спостереженні не перебуває (а.с.80), за місцем проживання скарг не надходило, що підтверджується довідкою Автозаводської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області №5365/01-24 від 24 квітня 2024 року (а.с.63).

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку № 758 від 20.04.2024), вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі. Підстав для застосування вимог статей 69, 75 КК України відносно ОСОБА_3 суд не вбачає.

Також, ОСОБА_3 був засудженим вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 лютого 2025 року за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст.70 КК України, призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки.

Таким чином, вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 лютого 2025 року підлягає самостійному виконанню, що узгоджується з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Суд вважає, що призначене покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 2 (два) місяці.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 лютого 2025 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст.70 КК України, та призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки виконувати самостійно.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 20.04.2024 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі у відповідності до вимог ст.72 КК України.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 коп. на користь держави.

Після набрання вироком законної сили, речовий доказ по справі велосипед «Azimuth Power 26» чорно-оранжевого кольору, який знаходиться на зберіганні у законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_9 , залишити за належністю.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1