ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/6110/24 Номер провадження 11-кп/814/1037/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2024 року за №0000567, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 27 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської обл., котрий не має постійного місця проживання, неодноразово судимого, останній раз -

17 вересня 2024 року Крюківським районним судом м. Кременчук за ч.1 ст.249, ч.2 ст.263, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України на 2 роки обмеження волі,

визнано винуватим і засуджено за:

ч.1 ст.357 КК України (за епізодом №1) - на 1 рік обмеження волі;

ч.4 ст.185 КК України (за епізодами №№2-6) - на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання - 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчук від 17 вересня 2024 року більш суворим покаранням за оскаржуваним вироком призначено ОСОБА_8 покарання - 5 років позбавлення волі.

Також ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за:

ч.1 ст.309 КК України (за епізодом №7) - на 1 рік обмеження волі;

ч.1 ст.125 КК України (за епізодами №№8, 9) - до громадських робіт на строк 100 годин.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання - 1 рік обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71, ст.72 КК України до покарання за оскаржуваним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчук від 17 вересня 2024 року та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 27 листопада 2024 року та в цей строк зараховано строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 02 жовтня до 26 листопада 2024 року.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено та стягнуто на її користь із ОСОБА_8 38 628 гривень 08 копійок завданої шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за таких обставин.

Епізод №1

05 вересня 2024 року приблизно о 16 годині ОСОБА_8 по вул. Республіканській, 134 у м. Кременчук Полтавської обл. після розпиття спиртних напоїв привласнив із корисливих мотивів (із метою подальшого викрадення грошових коштів) надану йому в користування ОСОБА_10 для придбання їжі та алкоголю банківську платіжну картку ПрАТ «КБ» АКОРДБАНК» № НОМЕР_1 , яка є офіційним документом і належить ОСОБА_9 , із пін-кодом, після чого ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та не повернувся до ОСОБА_10 .

Епізоди №№2-6

ОСОБА_11 в умовах воєнного стану, діючи повторно, шляхом зняття готівкових коштів із банкоматів та здійснення покупок у магазинах, таємно викрав із наведеної вище банківської картки належні ОСОБА_9 грошові кошти:

05 вересня 2024 року в період часу з 16 години 20 хвилин до 20 години 26 хвилин по вул. Республіканській, 93, 134-А, 138 та вул. І. Приходька, 129 у м. Кременчук Полтавської обл. - у розмірі 8 105 гривень 40 копійок;

05 вересня 2024 року в період часу з 23 години 58 хвилин до 23 години 59 хвилин по вул. І. Приходька, 139 у м. Кременчук Полтавської обл. - у розмірі 10 000 гривень;

06 вересня 2024 року в період часу з 03 години 11 хвилин до 06 години 33 хвилини по вул. І. Приходька, 139 , вул. Чумацького Шляху, 1-А в м. Кременчук Полтавської обл. - у розмірі 6 300 гривень;

06 вересня 2024 року о 07 годині 23 хвилини по вул. В. Стуса, 3-Г у м. Кременчук Полтавської обл. - у розмірі 8 000 гривень;

06 вересня 2024 року в період часу з 09 години 20 хвилин до 15 години 16 хвилин по вул. І. Приходька, 23, вул. Гайдамацькій, 57 у м. Кременчук Полтавської обл. - у розмірі 6 222 гривень 68 копійок.

Епізод №7

17 вересня 2024 року в денний час доби ОСОБА_8 в лісосмузі біля проїзду Зонального в м. Кременчук Полтавської обл. незаконно без мети збуту (для власного вживання) придбав і затим зберігав при собі наркотичний засіб - канабіс, масою у висушеному стані 10, 354 г. 24 вересня 2024 року приблизно о 09 годині 23 хвилини поліцейськими було виявлено та вилучено в ОСОБА_8 , який розпивав алкогольні напої по вул. І. Приходька, 23 у м. Кременчук Полтавської обл., цей наркотичний засіб.

Епізоди №№8-9

24 вересня 2024 року приблизно о 16 годині по пров. Передовому, 14 у м. Кременчук Полтавської обл. ОСОБА_8 в ході сварок на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс дерев`яною палицею:

ОСОБА_12 - удар у ділянку лівого плеча;

ОСОБА_13 - 2 удари в ділянку правого плеча, чим заподіяв кожному з них легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 27 листопада 2024 року та закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України в частині обвинувачення за епізодами інкримінованих йому дій із розміром майна - до 3 000 гривень, посилаючись на те, що їх наразі декриміналізовано та відповідно за їх вчинення він не підлягає кримінальній відповідальності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, позицію обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та водночас посилався на те, що його дії підлягають кваліфікації за ст.190 КК України, а не за ст.185 КК України, оскільки він обманув потерпілу та не викрадав банківську картку в неї, а вона самостійно передала йому цю картку, думку захисника на підтримку доводів апелянта, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апелянта та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій по епізодах №№7-9 за: ч.1 ст.309 КК України - як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту (епізод №7); ч.1 ст.125 КК України - як заподіяння потерпілим легких тілесних ушкоджень (епізоди №№8-9), ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У судовому засіданні обвинувачений навів доводи, які зводяться до незгоди з правильністю кваліфікації його дій за епізодами заволодіння ним банківською карткою та викрадення з неї грошових коштів (епізоди №№1-7).

Однак такі аргументи є неспроможними.

Диспозицією ч.4 ст.185 КК України передбачено відповідальність, зокрема, за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

За ч.1 ст.357 КК України відповідальність настає, серед іншого, за привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Виходячи зі змісту примітки до ст.358 КК України, ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням банківські платіжні картки, як платіжні інструменти засоби доступу до банківських рахунків, відповідають визначенню поняття «офіційний документ» і є різновидом офіційних документів.

Під привласненням чужого майна розуміється незаконне утримання (заволодіння) винним на свою користь чужого майна, яке йому було ввірене чи перебувало у його віданні (викрадене майно або його еквівалент можливо виявити у винної особи).

Оскільки обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень були встановлені за правилами ч.3 ст.349 КПК України, в ході чого вони не оспорювались ніким із учасників судового провадження та підтверджені обвинуваченим, то, аналізуючи доводи апелянта, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених відповідно до вказаного вище порядку. При цьому, ч.2 ст.394 КПК України унормовано, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 привласнив із корисливих мотивів (із метою подальшого викрадення грошових коштів) попередньо надану йому в користування ОСОБА_10 для придбання їжі та алкоголю банківську платіжну картку ПрАТ «КБ`АКОРДБАНК» № НОМЕР_1 , яка є офіційним документом, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення та не повернувся до ОСОБА_10 (епізод №1).

Тобто обвинувачений незаконно заволодів офіційним документом (банківською платіжною карткою - предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України), який йому було ввірено ОСОБА_10 лише для придбання продуктів харчування та алкоголю, тим самим привласнив цю картку із метою подальшого викрадення з неї грошових коштів.

Так, затим ОСОБА_8 в умовах воєнного стану, діючи повторно, шляхом зняття готівкових коштів із банкоматів та здійснення покупок у магазинах, таємно викрав із наведеної вище банківської картки належні ОСОБА_9 грошові кошти: 05 вересня 2024 року в період часу з 16 години 20 хвилин до 20 години 26 хвилин - у розмірі 8 105 гривень 40 копійок (епізод №2); 05 вересня 2024 року в період часу з 23 години 58 хвилин до 23 години 59 хвилин - у розмірі 10 000 гривень (епізод №3); 06 вересня 2024 року в період часу з 03 години 11 хвилин до 06 години 33 хвилини - у розмірі 6 300 гривень (епізод №4); 06 вересня 2024 року о 07 годині 23 хвилини - в розмірі 8 000 гривень (епізод №5); 06 вересня 2024 року в період часу з 09 години 20 хвилин до 15 години 16 хвилин - у розмірі 6 222 гривень 68 копійок (епізод №6), тобто вчинив епізоди крадіжок в умовах воєнного стану.

При цьому, ОСОБА_8 в ході судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав і підтвердив свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень у наведеному вище обсязі обвинувачення.

Тому, з огляду на викладені вище обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, місцевий суд фактичні підстави кваліфікації в цій справі оцінив правильно, надавши правову оцінку діям обвинуваченого за: ч.1 ст.357 КК України - як привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів (за епізодом №1); ч.4 ст.185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Також позбавлені підстав аргументи апелянта про наявність декриміналізації вчинених ним заволодінь чужим майном із посиланням на вартість цього майна.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX до ст.51 КУпАП унесено зміни, за якими збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян межу між адміністративною та кримінальною відповідальністю за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно з висновком щодо застосування норм права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21), зміни, внесені Законом України №3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений у ст.51 КУпАП, має враховуватися розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з огляду на положення п.5 підрозд. 1 розд. ХХ та п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розд.IV Податкового кодексу України.

Відповідно до положень Податкового кодексу України та Закону України №3886-IX вартість викраденого майна, з якого наставала кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, в 2024 році становила 3 028 гривень.

Між тим, вартість викраденого ОСОБА_8 майна за кожним із епізодів крадіжки є більшою меншою ніж 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян, що застосовувались у 2024 році (перевищує 3 028 гривень), через це обвинувачений за вказаними епізодами злочинної діяльності (№№2-6) підлягає кримінальній відповідальності за ч.4 ст.185 КК України й підстави для закриття кримінального провадження відповідно до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України є відсутніми.

Таким чином, доводи ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Призначене обвинуваченому покарання, яке при цьому, є майже мінімальним, відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 70, 71 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 й попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 27 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - у т ой самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4