Справа № 331/59/25
Провадження № 1-кс/331/58/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 08.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором, у кримінальному провадженні №0000026 від 08.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,про арешт майна.

У вказаному клопотанні слідчий просила накласти арешт на вилучене майно в ході проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, за адресою : м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 57-А, 1-й під`їзд, 3-й поверх, а саме: на сім-карту оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» № НОМЕР_1 та куртку чоловічу чорного кольору.

Клопотання вмотивоване тим, що у провадженні СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000026 від 08.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.01.2025 приблизно о 20 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 знаходився поблизу будинку 87-А по пр. Соборному в м. Запоріжжі. У цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану. З цією метою ОСОБА_4 побачив потерпілу ОСОБА_5 , яка тримала в правій руці свою жіночу сумку, та визначив її майно предметом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 підійшов до перепрілої ОСОБА_5 та штовхнув двома руками в район плечей останньої, тим самим застосував насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, від якого ОСОБА_5 втратила рівновагу та впала на землю. Далі ОСОБА_4 , подолавши опір потерпілої, шляхом ривку вирвав з правої руки ОСОБА_5 належну їй сумку, вартістю 700 гривень, в якій знаходився мобільний телефон «Samsung Galaxy A70» в корпусі білого кольору, імей1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , вартістю 10000 гривень.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 10700 гривень.

08.01.2025 під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Samsung Galaxy A70» в корпусі білого кольору, імей1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , в якому встановлена сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» № НОМЕР_1 ;

- куртку чоловічу чорного кольору.

Вищезазначені речі, вилучені в ході затримання особи, зберігають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, у старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 є підстави вважати, що зазначені речі є тимчасово вилученим майном, оскільки в силу ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду, та є речовими доказами, на які необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України), для виконання завдань арешту майна щодо запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

У судове засідання старший слідчий не з`явилася, але надала заяву, у якій просила клопотання задовольнити та розглянути дане клопотання за її відсутності та без повідомлення власників майна з метою забезпечення арешту майна.

Зважаючи на клопотання слідчого, власники тимчасово вилученого майна у судове засідання не викликалися. У зв`язку з цим розгляд клопотання проводиться за їх відсутності, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 172 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, долучені до нього, вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Із долучених до клопотання матеріалів вбачається, що у провадженні СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000026 від 08.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Із копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 08 січня 2025 року вбачається, що під час затримання ОСОБА_4 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 57А, 1 під`їзд, 3 поверх, у присутності понятих було виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung Galaxy А 70» в корпусі білого кольору, сім-карту оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» № НОМЕР_1 , куртку чоловічу чорного кольору.

08.01.2025 постановою старшого слідчого всі вилучені під час проведення вказаного затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні№0000026 від 08.01.2025.

Слідчим суддею враховано, що згідно із ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно із ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст.170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене під час проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 57-А, 1 й під`їзд, 3-й поверх, слідчий суддя враховує згідно із ч.2 ст. 173 КПК України: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що стороною кримінального провадження відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене під час проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 57-А, 1 й під`їзд, 3-й поверх, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, оскільки вказані предмети містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому з метою забезпечення збереження даних речових доказів, недопущення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення на них має бути накладений арешт. Розумність та співрозмірність обмеження права власності, яке матиме місце при накладенні арешту на дане майно, відповідає завданням кримінального провадження і не матиме негативних наслідків для його власників.

На підставі викладеного, керуючисьст.170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на сім-карту оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» № НОМЕР_1 та куртку чоловічу чорного кольору, шляхом заборони на відчуження та розпорядження ними.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1