МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1230/24
Провадження № 1-кп/945/528/24
Ухвала

Іменем України

19 грудня 2024 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Вознесенськ Миколаївської області, не працюючої, не одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 114-2 КК України, ч. 1 ст. 161 КК України,

встановив:

22 травня 2024 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч. 1 ст. 161 КК України.

19 грудня 2024 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора та повідомила, що у разі продовження застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вона вчинити самогубство, оскільки більше не може перебувати в умовах СІЗО.

ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про зміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який домашній арешт. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 є праведною, раніше несудимою дівчиною, яка не порушує закон і тільки ОСОБА_5 здатна оцінити себе та свою поведінку, але аж ніяк не прокурор. При цьому, обвинувачення за ст. 114 КК України ОСОБА_5 було спровоковано, а потім і сфабриковано співробітниками СБУ. ОСОБА_5 вказує на свою невинуватість та відсутність обвинувального вироку суду. Також, ОСОБА_5 вказує на те, що у неї неофіційно було відібрано паспорт, у зв`язку з чим вона не могла влаштуватися на роботу чи самостійно залишити територію України, однак ОСОБА_5 вказує на те, що працювати вона перестала з 2012 року і це не стало причиною вчинення ОСОБА_5 нових правопорушень, а перебування ОСОБА_5 на утриманні родичів не може ставитися їй у провину. ОСОБА_5 вказує на те, що жодного разу не оскаржувала ухвали про утримання її під вартою, оскільки розчарувалася у судовій системі.

Узагальнюючи всі доводи ОСОБА_5 слід зазначити, що обвинувачений посилається на відсутність реальних ризиків, окреслених прокурором, а тому до ОСОБА_5 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти продовження тримання під вартою ОСОБА_5 та вважав, що відносно обвинуваченої слід обрати цілодобовий домашній арешт, з застосуванням електронних засобів контролю. Підтримав позицію ОСОБА_5 щодо того, що відсутність паспорта перешкоджає виїзду обвинуваченого за кордон і вказує на те, що ризик вчинити інший злочин наведений, але необґрунтований.

Заслухавши сторін кримінального провадження та вирішуючи питання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, судом встановлено таке.

ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався. Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_5 також продовжувався строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З моменту надходження до суду кримінального провадження вказаний запобіжний захід жодного разу стороною захисту не оскаржувався. При цьому, підставою незвернення до суду ОСОБА_5 вказує на упередженість апеляційного суду.

У зв`язку з викладеним суд роз`яснює ОСОБА_5 те, що відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Крім цього, ст. 75 КПК України визначено випадки, коли слідчий суддя чи суддя не можуть брати участь у кримінальному провадженні і зобов`язані заявити самовідвід.

Про порядок оскарження ухвал Миколаївського районного суду Миколаївської області судом роз`яснювалося обвинуваченому ОСОБА_5 ; порядок також прописаний у резолютивній частині ухвал.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, у тому числі: згідно з п. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду; згідно з п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частинами 1-2 статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , а також клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , яка має молодий вік, задовільний стан здоров`я, не має родини та утриманців.

ОСОБА_5 офіційно ніде не працевлаштована, не має постійного заробітку, а отже і стримуючих факторів від вчинення нового злочину. Крім цього, ОСОБА_5 у засіданнях не виказує намірів до працевлаштування та, зі слів самої ОСОБА_5 , не дивлячись на повнолітній вік обвинуваченого, остання перебуває на утриманні своїх родичів, при цьому вже довгий час.

При цьому, на підставі п. 5, 7 ч. 1 ст. 178 КПК України суд зобов`язаний врахувати наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання та майновий стан підозрюваного, обвинуваченого.

Суд враховує відсутність роботи та майновий стан, з метою дослідження даних щодо особи обвинуваченого, зокрема про наявність чи відсутність фінансові спроможності обвинуваченого забезпечити своє правослухняне проживання та утримання, а також у разі достатньої фінансової спроможності, то і переховування від суду.

У зв`язку з викладеними обставинами суд відхиляє доводи клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у клопотанні про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 вказує на сфабриковане кримінальне провадження відносно неї.

Згідно з положеннями статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду (ч. 1 ст. 371 КПК України).

Зі змісту ст. 373 КПК України слідує, що суд може постановити виправдувальний чи обвинувальний вирок. Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу. Якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 наразі триває судовий розгляд, а отже на даній стадії кримінального провадження висновки щодо причетності чи непричетності ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона обвинувачується, є передчасними.

ОСОБА_5 раніше не судима, однак наразі обвинувачується у вчиненні двох злочинів, які мають різний об`єкт посягання та різний рівень суспільної небезпеки.

Поведінка ОСОБА_5 , яка не порушує закон, на яку обвинувачена посилається у клопотанні про зміну запобіжного заходу, є недостатньою, оскільки не підтверджена належними та допустимими доказами. При цьому, ОСОБА_5 у своєму клопотанні також посилається на інші статті Кримінального Кодексу України, провадження щодо яких пізніше було закрито.

Також, суд позбавлений можливості визначити місце утримання під домашнім арештом ОСОБА_5 за адресою її сестри, оскільки у судовому засіданні не надано доказів на підтвердження здійснення такої можливості з боку сестри обвинуваченого ОСОБА_5 .

З підстав викладених вище, суд відхиляє доводи ОСОБА_5 , якими вона обґрунтовує клопотання про зміну запобіжного заходу.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що стан здоров`я ОСОБА_5 , як фізичний так і психічний, унеможливлює її утримання під вартою до суду не подано.

Щодо неналежності тримання ОСОБА_5 під вартою, на підставі ухвали суду, установою попереднього ув`язнення вже проводилася перевірка.

Вказані вище обставини встановлені у попередніх судових засіданнях і не спростовані в ході розгляду клопотань обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сторона захисту правом збирання та подання до суду документів та інших доказів, в порядку, визначеному ст. 22 КПК України, не скористалась.

З огляду на викладене, суд вважає, що є підстави вважати, що у обвинуваченого наявні ризики: переховуватися від суду, оскільки з неодноразових пояснень ОСОБА_5 у судовому засіданні слідує, що вона, немає планів залишатися на території України, навіть у зв`язку з відсутністю у неї паспорта, а отже і вести спосіб життя, відповідно до українського законодавства, а навпаки сиділа вдома та чекала, коли зміниться ситуація, про що ОСОБА_5 вказує особисто і добровільно у судовому засіданні. Доказів на підтвердження міцних сімейних чи соціальних зв`язків ОСОБА_5 суду не представлено.

Сукупність вказаних вище обставин, а також відсутність роботи, а отже і легальних джерел до існування, правосвідомих планів на майбутнє, а також те, що воєнний стан на території України продовжено, російська агресія не припинена та військовослужбовці Збройних Сил України продовжують здійснювати захист та оборону території України, у той час, як ОСОБА_5 обвинувачується у тому числі, і у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України, тобто у вчиненні злочинів, як нетяжкого так і тяжкого, які посягають, як на національну безпеку так і на права і свободи людини та громадянина, і покарання за тяжчий з цих злочинів, у разі визнання ОСОБА_5 винуватою, може бути призначено від п`яти до восьми років позбавлення волі, суд вважає, що у ОСОБА_5 є також ризики вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Також, суд враховує і те, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. При цьому, частину шосту статті 176 визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р (II) /2024 від 19.06.2024.

Пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України визначено, що запобіжним заходом є, серед інших, тримання під вартою.

Зазначені вище ризики є суттєвими, не зменшилися і продовжують існувати, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, у тому числі і домашнього арешту, з огляду на імперативні положення, передбачені ч. 6 ст. 176 КПК України.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, відносно останньої слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У той же час, судом враховане таке.

Частиною 4 статті 132 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскільки, з ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2024 року про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідує, що кінцевий строк дії цієї ухвали 23 грудня 2024 року і відомості щодо скасування запобіжного заходу ОСОБА_5 у матеріалах кримінального провадження відсутні, отже вказана ухвала не припинила своєї дії, і строк тримання ОСОБА_5 під вартою ще не сплив.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який закінчується 23 грудня 2024 року, на шістдесят днів - до 20 лютого 2025 року (включно).

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 205, 331, 350, 369, ч. 1 ст. 370 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії даної ухвали закінчується 20 лютого 2025 року (включно).

На ухвалу щодо продовження строку дії запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення ухвали. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1

19.12.2024