Єдиний унікальний номер справи 333/9998/24
Номер провадження 1-кп/333/480/25
УХВАЛА

іменем України

про продовження строку запобіжного заходу

22 січня 2025 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: головуючого судді секретаря судового засідання прокурора обвинувачених захисника обвинуваченого ОСОБА_1 адвоката захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001330 від 04 вересня 2024 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка, Мелітопольський р-н, Запорізька обл., громадянина України, неодруженого, який має середню освіту, який не є інвалідом, не є адвокатом або депутатом, який є курсантом 1 навчального взводу 2 навчальної роти 6 зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, солдата військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької обл., громадянина України, неодруженого, який має середню освіту, який не є інвалідом, не є адвокатом або депутатом, який перебуває на посаді старшого стрільця-оператора 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, у військовому званні солдат військової частини НОМЕР_2 зареєстрованого: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 28.03.2008 Мелітопольським міським районним судом Запорізької обл. за ч. 3 ст. 185 КК України. На підставі ст. 105 КК України застосовано заходи виховного характеру. Вирок набрав законної сили 04.04.2008;

- 22.02.2010 Мелітопольським міським районним судом Запорізької обл. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 09.03.2010;

- 15.08.2011 Мелітопольським міським районним судом Запорізької обл. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України визначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Вирок набрав законної сили 31.08.2011.;

- 25.04.2017 Мелітопольським міським районним судом Запорізької обл. за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік. Вирок набрав законної сили 26.05.2017;

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України реєстр матеріалів досудового розслідування і розписки про отримання обвинуваченими та їх захисниками обвинувального акту і реєстру.

По даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 грудня 2024 року (включно).

Прокурор під час підготовчого судового засідання заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 під вартою у зв`язку з тим, що йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_1 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували, щодо заявленого клопотання та просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі або обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та визначити її мінімальний розмір.

Обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували, щодо заявленого клопотання та просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі або обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та визначити її мінімальний розмір.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України незважаючи від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, до спливу продовження строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Приймаючи рішення про зміну або продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, суд вважає, що не має ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, вважає їх не достатніми для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Клопотання прокурора, щодо продовження запобіжного заходу стосовно обвинувачених є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, розглянувши доводи прокурора щодо наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що на даний час існують передбачені ст. 177 КПК України ризики того, що обвинуваченийОСОБА_2 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, крім цього, ОСОБА_2 не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця мешкання у м. Запоріжжя, у зв`язку з чим, у суду є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, може переховуватись від суду, що підтверджує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_2 будучи обізнаний про анкетні дані та місце мешкання потерпілого та свідків під час судового розгляду може схиляти їх до відмови від раніше наданих показань про вчинення відносно нього кримінального правопорушення шляхом залякувань або вмовлянь останнього, тим самим незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України незаконно впливати на потерпілу кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_2 перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній неодноразово вчиняв злочини проти власності, враховуючи специфіку вчинення злочину може вчинити інший майновий злочин, під час дії воєнного стану, що підтверджує ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, судом встановлено обґрунтовану наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, крім цього, ОСОБА_1 не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця мешкання у м. Запоріжжя, у зв`язку з чим, у суду є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, може переховуватись від органу досудового розслідування, що підтверджує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_1 будучи обізнаний про анкетні дані та місце мешкання потерпілого та свідків під час судового розгляду може схиляти їх до відмови від раніше наданих показань про вчинення відносно нього кримінального правопорушення шляхом залякувань або вмовлянь останнього, тим самим незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України незаконно впливати на потерпілого кримінальному провадженні.

Таким чином, судом встановлено обґрунтовану наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Зазначені обставини вказують на те, що перебуваючи на волі, він може ухилятися від суду та вчинити нові кримінальні правопорушення, тому вказані ризики є суттєвими та такими, що не дають суду жодних підстав обрати обвинуваченому на даному етапі судового провадження інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

При цьому суд не погоджується з твердженням обвинуваченого про можливість зміни йому запобіжного заходу на більш м`який з урахуванням того, що він має постійне місце проживання та обвинувачується у вчинення нетяжкого злочину, оскільки, як встановлено судом, обвинувачений неодноразово не з`являвся до суду без поважних причин (ним не було надано будь-яких доказів), а також ухилявся від участі у судових засіданнях, у зв`язку з чим перебував у розшуку, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування останнього від суду.

Відповідно ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).

Згідно з п.1 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Інкриміновані обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оскільки кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства у суду відсутні підстави для застосування застави.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, оцінюючи ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженню, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, суд вбачає, що клопотання прокурора про продовження застосування до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання законним та обґрунтованим.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити до двох місяців, а саме по 22 березня 2025 року (включно).

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою, продовжити до двох місяців, а саме по 22 березня 2025 року (включно).

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та учасникам судового провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено 22 січня 2025 року о 16 год 50 хв.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_3