Справа № 341/1758/24
Провадження № 11-кп/4808/155/25
Категорія ч.2 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000083 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Галич, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням (витрати на лікування від отриманих тілесних ушкоджень) в розмірі 4389 (чотири тисячі триста вісімдесят дев`ять) грн. 45 коп. та моральну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 125 КК України, яке виразилось у заподіянні потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

29.07.2024 близько 17 години, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на дорозі поблизу господарства ОСОБА_11 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , де через огорожу спілкувався зі своєю сусідкою. В цей час повз них на велосипеді проїжджав ОСОБА_10 , з яким у ОСОБА_8 тривалий час існують неприязні відносини з приводу випасання корів. Побачивши ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , маючи злість на свого сусіда за те, що напередодні той вчинив словесний конфлікт з його дружиною, вирішив спричинити ОСОБА_10 тілесні ушкодження. Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_8 , підбіг до ОСОБА_10 і усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, розуміючи, що ОСОБА_10 через свій похилий вік та фізичний стан є більш уразливим, слабким і схильним до легкого травмування, і будь-яка його дія, вчинена щодо потерпілого, може спричинити падіння останнього та отримання ним тілесних ушкоджень, діючи умисно, різко штовхнув ОСОБА_10 рукою у ділянку грудної клітки справа. Від даного поштовху ОСОБА_10 втратив рівновагу і впав на землю, а ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочині дії умисно наніс йому ще декілька ударів руками у ділянку голови, у результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, садна у ділянці лівого вуха, синця у ділянці голови та ран у ділянці голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2025 року та закрити дане кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, судом не взято до уваги пояснення ОСОБА_8 про те, що він не наносив ударів ОСОБА_10 , а тому йому не спричинено матеріальну та моральну шкоду. Тілесні ушкодження ОСОБА_10 отримав унаслідок падіння з велосипеда. Також поза увагою суду залишились доводи ОСОБА_8 про те, що у нього відсутня можливість сплачувати ОСОБА_10 кошти.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, просив вирок суду залишити без змін;

- потерпілий ОСОБА_10 просив залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

В апеляційній скарзі захисник вказує на недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам, які наводив обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції перевіряв в судовому засіданні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, які свого підтвердження не знайшли.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у заподіянні потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом відповідно до положень ст.94 КПК України.

Зокрема, у суді першої інстанції, потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що раніше обвинувачений дорікав йому, що він ніби то заліз на ділянку землі по сусідству, яка належить брату ОСОБА_8 . Із-за цього обвинувачений проявляв агресію щодо нього, зокрема погрожував сокирою. 29.07.2024 року близько 17.00 год. він їхав на велосипеді по вул. Лесі Українки в м. Галич. Коли проїжджав біля будинку Мусякевичів, обвинувачений в той час стояв та спілкувався з ОСОБА_12 . Побачивши його, обвинувачений підбіг та штовхнув його в ребра з правої сторони. Від поштовху він впав на ліву сторону. В цей час ОСОБА_13 сів зверху та почав наносити удари руками по голові. З правої сторони від нігтів обвинуваченого в нього було пошкрябано обличчя, було розірване вухо, синці на обличчі, забій в районі ока. ОСОБА_14 відтягнула обвинуваченого від нього. Після чого обвинувачений взяв свій велосипед відкотив його, а потім сів та поїхав.Причина такої агресії в той час щодо нього з боку обвинуваченого йому не відома. Коли він прийшов додому дружина викликала швидку та поліцію. Швидка забрала його до приймального відділення та лікарі надали медичну допомогу.

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_10 в категоричній формі наполягав на правдивості своїх показань та стверджував, що ОСОБА_8 дійсно штовхнув його, коли він проїжджав на велосипеді, внаслідок чого від поштовху він впав. Після цього, ОСОБА_8 сів зверху на нього та почав його бити руками по голові. Вказує, що від отриманих ударів він отримав відповідні тілесні ушкодження.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_10 прямо вказує на обвинуваченого ОСОБА_8 як на особу, яка навмисно заподіяла йому тілесні ушкодження внаслідок конфліктних відносин.

Показання потерпілого ОСОБА_10 повністю узгоджуються з іншими доказами, які були досліджені судом першої інстанції, в частині часу та місця вчинення злочину, характеру насильства, яке було застосовано до нього обвинуваченим, локалізації нанесених ударів та їх наслідків у виді легких тілесних ушкоджень.

Зокрема, показання потерпілого ОСОБА_10 повністю узгоджуються з висновком експерта №458 від 21.08.2024 року, яким встановлена ступінь тілесних ушкоджень, які були отримані потерпілим внаслідок неправомірних дій обвинуваченого.

Зокрема, за змістом висновку у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з струсом головного мозку, садна на ділянці лівого вуха, синці в ділянці голови, рани в ділянках голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Вказані вище тілесні ушкодження можуть відповідати терміну, вказаному в постанові. Закрита черепно-мозкова травма, садно в ділянці лівого вуха, синець в ділянці голови, утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки ноги та інші тупі тверді предмети, могли утворитись як при нанесенні ударів такими предметами у вище вказані ділянки тіла, так і при падінні та ударів цими ділянками тіла по таких предметах. Враховуючи локалізацію та кількість тілесних ушкоджень, можна вважати, що ОСОБА_10 було здійснено не менше п`яти ударів в ділянки голови (а.п. 71-72).

Висновки судово-медичної експертизи повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 в частині часу та місця вчинення кримінального правопорушення, характеру насильства та наслідків у виді легких тілесних ушкоджень.

Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що в липні 2024 року ОСОБА_8 їхав на велосипеді по дорозі, зупинився коло неї. Вона в цей час збирала яблука. Коли останній почав розмовляти від нього було чутно запах алкоголю. В цей час повз них проїжджав ОСОБА_10 на своєму велосипеді. ОСОБА_8 кинув свій велосипед, догнав ОСОБА_10 схопив за велосипед, штовхнув потерпілого та повалив на дорожнє покриття, та після того як потерпілий впав почав наносити йому удари руками і почав його душити. Вона підбігла до них та відтягнула ОСОБА_8 від ОСОБА_10 .. Обличчя в ОСОБА_10 після цього всього було в крові. Потерпілий взяв велосипед та покотив додому, а ОСОБА_8 на своєму велосипеді поїхав в сторону автовокзалу.

Показання потерпілого ОСОБА_10 також повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Зокрема, свідок ОСОБА_15 пояснила, що 29.07.2024 року чоловік повернувся додому із закривавленим обличчям. В нього були тілесні ушкодження на обличчі. Сказав, що його побив ОСОБА_8 . Після чого вона викликала швидку та поліцію.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що 29.07.2024 року вона розповіла чоловіку ОСОБА_8 , що ОСОБА_10 висловлював невдоволення щодо випасання нею корів. Коли, цього дня, вона повернулась додому, то додому прийшов чоловік, який був в стані сп`яніння та сказав що побився з ОСОБА_10 . Не розпитувала в чоловіка нічого, оскільки вирішила не чіпати п`яного.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку сукупності доказів, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, правильно встановив обставини кримінального правопорушення, надав правильну правову кваліфікацію діям обвинуваченого та поза розумним сумнівом прийшов до обґрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, оскільки встановив, що останній своїми умисними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеристику обвинуваченого по місцю проживання, стан здоров`я обвинуваченого, його вік, відношення до скоєного, відсутність обставини, що пом`якшують покарання та обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, та дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду колегією суддів не виявлено даних які б давали підстави вважати, що в кримінальному провадженні судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування судового рішення, та які б перешкоджали чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5