Справа № 390/2590/23
Провадження № 1-кп/390/459/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2025 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_4 та його законного представника - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000852 від 26.12.2023, стосовно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Пантаївка Кіровоградської області, українець, громадянин України, з професійно - технічною освітою, неодружений, не працює, є особою з інвалідністю ІІ групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за ознакою суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

В провадженні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000852 від 26.12.2023, стосовно ОСОБА_4 за ознакою суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин: 21.10.2023 ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, пройшли на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де переконавшись, що їх дії є непомітними для інших, з метою власної наживи, з корисливих спонукань, під час дії воєнного стану, шляхом зняття завіс руками за допомогою фізичної сили, таємно викрали металеві ворота, що належать потерпілому ОСОБА_7 , вартість яких становить 2331,20 грн. З місця вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 2331,20 грн.

Крім того, у вечірній час 01.11.2023 ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, пройшли на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де переконавшись, що їх дії є непомітними для інших, з метою власної наживи, з корисливих спонукань, під час дії воєнного стану, шляхом зняття завіс руками за допомогою фізичної сили, таємно викрали заховані в нежитловому приміщенні два металеві стовпчики, вартістю 1723,88 грн. З місця вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 1723,88 грн.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_4 у зв`язку із декриміналізацією.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_4 та його законний представника - ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.

Суд, заслухавши думки сторін, дійшов таких висновків.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Водночас ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 6 ст.3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та ті обставини, що відбулась декриміналізація діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із частковою втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно із абзацом четвертим частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч.3 ст.479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у цьому випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Так, пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 2684 грн.

Отже, для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2023 році складає 1342 грн (2684/2 = 1342).

В свою чергу, починаючи з 09.08.2024 майновим критерієм відмежування дрібної крадіжки, за яку передбачено адміністративну відповідальність, від крадіжки як кримінального правопорушення, є два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що для діянь, вчинених у 2023 році, що становить 2684 грн (1342 х 2 = 2684).

Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що сторона обвинувачення клопоче про застосування щодо ОСОБА_4 заходів медичного характеру за вчинення ним суспільно небезпечних діянь, вчинених 21.10.2023, 30.10.2023 та 01.11.2023, які підпадають під декриміналізацію, оскільки сума завданої шкоди становить 2331,20 грн та 1723,88 грн відповідно, то вказані діяння необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 та його законний представник не заперечують проти закриття кримінального провадження, розуміють наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію особи, стосовно якої передбачаються застосування примусових заходів медичного характеру, та його законного представника, які надали згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження по епізодам від 21.10.2023, 30.10.2023, 01.11.2023 щодо ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) за проведення товарознавчої експертизи у відповідності з вимогами ст.124 КПК України з обвинуваченого стягненню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

З огляду на викладене, керуючись ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ст.ст. 369-372, 479-2 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000852 від 26.12.2023 ОСОБА_4 у зв`язку із декриміналізацією - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000852 від 26.12.2023 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення ним суспільно небезпечних діянь за епізодами від 21.10.2023, 30.10.2023 та 01.11.2023 за ознакою суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати на залучення експертів віднести на рахунок держави.

Речові докази: металеві ворота окрашені в зелений колір з візерунком; два металеві стовпчики квадратної форми, окрашені в зелений колір, на яких наявні завіси, що передані на зберігання ОСОБА_7 - залишити у його розпорядженні.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1