Справа № 452/2487/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1188/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 ,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:

ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2024 року закрито кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирішено питання з речовими доказами.

Стягнуто із ОСОБА_7 у дохід держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні №0000400 від 23 червня 2024 року в сумі 1893,2грн.

Відповідно до ухвали, згідно обвинувального акту ОСОБА_7 22 червня 2024 року о 22.45год біля житлового будинку по вул. Білозіра, 2 в м. Самборі Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зайшов у приміщення під`їзду №5, звідки таємно, в умовах воєнного стану викрав велосипед марки «Авіго» салатового кольору, який знаходився під сходовою кліткою та належить ОСОБА_9 , вартістю 2875грн, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Під час судового розгляду кримінального провадження за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий усно звернувся до суду про закриття кримінального провадження у зв`язку із тим, що 9 серпня 2024 року набрав чинності закон яким декриміналізовано діяння, що було ним вчинено, вислухавши думку прокурора, котра не заперечила проти клопотання, оскільки згідно обвинувального акту сума викраденого майна становить менше 3028грн, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з декриміналізацією діяння.

На дану ухвалу прокурор Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу змінити, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 10.07.2024 №СЕ-19/114-24/14294-ТВ в розмірі 1893 гривень 20 копійок віднести на рахунок держави.

В обґрунтування вказує, що стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Крім того, з аналізуючи положення ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 369, п. 13 ч. 1 ст. 368, пункти 2 ч. 4 ст. 374 КПК вбачається, що кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості стягнення судових витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито.

Наголошує, що оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито, тобто такого не визнано винним у вказаному кримінальному діянні (не встановлено вини) та при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, тому відповідно до приписів ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК України витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 1893 грн. 20 коп. відповідно не підлягають стягненню з ОСОБА_7 та покладаються на державу. Крім того, прокурор, погоджуючись з рішенням суду про закриття кримінального провадження останнього не заявляв клопотання про компенсацію жодних процесуальних витрат.

На апеляційний розгляд обвинувачений ОСОБА_10 не з`явився та про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому його неявка у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_10 в повному обсязі не дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, процесуальні витрати це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження. Умовно їх можна поділити на: витрати, які учасник кримінального провадження несе самостійно та витрати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Компенсація процесуальних витрат особам, які залучаються у кримінальне провадження, перш за все є важливою гарантією повноти встановлення обставин справи, забезпечує реалізацію принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, захищає права осіб, що здійснюють у кримінальному судочинстві покладені на них процесуальні обов`язки.

В основі механізму відшкодування процесуальних витрат лежать правовідносини між суб`єктами, що в різних процесуальних статусах залучаються у провадження та несуть у зв`язку з цим витрати, і посадовими особами та органами, які зобов`язані компенсувати зазначені витрати за рахунок публічних або приватних коштів.

Згідно ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України).

Виходячи з викладеного, стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Що ж стосується стягнення судом процесуальних витрат за проведення експертиз, то важливе значення у механізмі їх розподілу в кримінальному провадженні набуває питання про те хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилась, а також чи входить проведення експертизи до сфери службових обов`язків залученого експерта, чи є експерт співробітником державних експертних установ.

Основними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність експерта, окрім КПК України, є Закон України «Про судову експертизу» № 4038- XII від 25.02.1994 й Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, з подальшими змінами і доповненнями.

Експертиза у кримінальному провадженні переважно проводиться експертами з державних спеціалізованих установ, їх територіальних філій, експертних установ комунальної форми власності, та її проведення належить до службових обов`язків вказаних експертів, за ними зберігається середній заробіток за місцем роботи за весь час, витрачений ними у зв`язку з викликом до органів досудового розслідування, слідчого, прокурора або суду.

Проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України. Це положення відповідає приписам ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», а також ч. 2 ст. 122 КПК України.

При цьому установи, які проводять судово-експертну діяльність надсилають органу досудового розслідування, що здійснює відповідне кримінальне провадження, рахунок з визначенням вартості проведеної судової експертизи. Після закінчення досудового розслідування та складання обвинувального акту, у цьому процесуальному документі, серед іншого, слідчий повинен вказати відомості про розмір витрат на залучення експерта, які у разі винесення судом обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави (п. 8 ч. 2 ст. 291, ч. 2 ст. 124, КПК України).

Окрім того, експертиза у кримінальному провадженні може проводитися також судовими експертами, які не є працівниками зазначених установ, і такі експерти мають право одержати винагороду за виконану роботу та відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи й викликом для надання пояснень чи показань, оскільки проведення експертизи не є їх службовим обов`язком (п. 6 ч. З ст. 69 КПК України, п. 5 ст. 13 Закону «Про судову експертизу» та п. 2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень).

Враховуючи викладене, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

Оскільки, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито, тобто такого не визнано винним у вказаному кримінальному діянні (не встановлено вини) та при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, тому відповідно до приписів ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК України витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 1893 грн. 20 коп. відповідно не підлягають стягненню з ОСОБА_7 та покладаються на державу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не врахував усіх вимог кримінального процесуального закону при закритті кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, що є підставою для зміни судового рішення.

Відтак, апеляційну скаргу прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 слід задоволити. Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2024 року змінити. Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 10.07.2024 №СЕ-19/114-24/14294-ТВ в розмірі 1893 гривень 20 копійок віднести на рахунок держави. У решті ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2024 року змінити.

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 10.07.2024 №СЕ-19/114-24/14294-ТВ в розмірі 1893 гривень 20 копійок віднести на рахунок держави.

У решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4