Справа № 214/1495/25
У Х В А Л А

про повернення скарги, оскільки подана особою,

яка не має права подавати скаргу та про відмову у відкритті провадження

20 лютого 2025 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , подану в порядку ст. 303 КПК України та в порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

У своїй скарзі ОСОБА_2 просить, посилаючись на ст. 303 КПК України, визнати протиправною бездіяльність службових осіб ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області та зобов`язати службових осіб СВ ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 135, 146, 4261 КК України.

Як убачається з тексту скарги та доданих до неї копій документів, цю частину своїх вимог ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що вищезазначеними посадовими особами не внесено відомостей до ЄРДР за заявою її чоловіка ОСОБА_3 від 19.02.2025 року про його незаконне утримання в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він відмовився проходити ВЛК у черговій лікарні, на підтвердження чого надала копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 19.02.2025 року.

При цьому особисто ОСОБА_2 ніяких заяв про вчинення будь-якими особами кримінальних правопорушень за ознаками ст. ст. 135, 146, 4261 КК України до органів досудового розслідування або до прокурора не подавала.

Таким чином, заявляючи зазначені вимоги, ОСОБА_2 представляє інтереси свого чоловіка ОСОБА_3 .

У відповідності до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора: бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 50 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником. Повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються документами, передбаченими ст. 50 цього Кодексу, якщо представником потерпілого є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Оскільки ОСОБА_2 діє в інтересах свого чоловіка ОСОБА_3 , який і звертався 19 лютого 2025 року до ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про його незаконне утримання в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак у даному випадку ОСОБА_2 не є заявником в розумінні ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки особисто не зверталась до ВП№4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з такою заявою.

При цьому до скарги не надано документів, передбачених ст. 50 КПК України,які підтверджують повноваження ОСОБА_2 на участь у кримінальному провадженні, а саме свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У зв`язку з наведеним є підстави вважати, що в цій частині скарга подана особою, яка не має права подавати скаргу.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Також, в іншій частині своєї скарги ОСОБА_2 , посилаючись на ст. 206 КПК України, просить постановити ухвалу, якою зобов`язати службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно доставити її чоловіка ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі та звільнити її чоловіка ОСОБА_3 .

В обґрунтування цієї частини своєї скарги ОСОБА_2 зазначає, що 19 лютого 2025 року її чоловіка ОСОБА_3 , який за повісткою прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , с того часу незаконно утримують в підвалі Саксаганського ТЦК до цього часу, хоча її чоловік заброньований від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» строком до 26.08.2025 року.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених ст. 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, відповідно до положень ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

ОСОБА_2 , звертаючись до слідчого судді в порядку ст. 206 КПК України в інтересах свого чоловіка ОСОБА_3 , просить зобов`язати службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно доставити її чоловіка до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі та звільнити його, оскільки той незаконно утримується службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Так, з аналізу вищенаведених норм законодавства можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України та ст. 206 КПК України регламентують відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Між тим, зі змісту скарги слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою неуповноваженою службовою особою у порядку ст. 207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку з розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства, службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_3 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції, а відтак ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, у зв`язку чим повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами РТЦК та СП чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Положеннями КПК України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Однак, згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Так, ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

У зв`язки з такими обставинами наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у цій частині поданої скарги.

Керуючись ст.2, 3, 9, 24, 26, 206, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , подану в порядку ст. 303 КПК України та в порядку ст. 206 КПК України, в частині визнання протиправною бездіяльності службових осіб ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області та зобов`язання службових осіб СВ ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 135, 146, 4261 КК України, повернути заявнику.

Відмовити у відкритті провадження в частині скарги ОСОБА_2 , поданої в порядку ст. 303 КПК України та в порядку ст. 206 КПК України, про зобов`язання службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно доставити її чоловіка ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі та про звільнення її чоловіка ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Слідчий суддя ОСОБА_4