Справа № 351/377/22
Провадження № 11-кп/4808/100/25
Категорія ч.2 ст. 307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Снятинського районного суду від 21.11.2024 року, у кримінальному провадженні №0000133 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого,-

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 6 років з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 07.03.2024 р., призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 2 місяці з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту набрання вироком законної сили. У строк відбування покарання зараховано строк відбутого покарання, за вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 07.03.2024 р., починаючи з 08.04.2024 р. до моменту набрання даним вироком законної сили.

В строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.02.2022р. по 11.08.2022р. та з 23.11.2023р. по 07.04.2024 р. відповідно до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.537 КПК України в порядку виконання вироку Садгірського районного суду м. Чернівців від 07.03.2024 р. ОСОБА_8 до моменту набрання даним вироком законної сили, тимчасово залишено в ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань №12".

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 33852 грн. судових витрат за проведення судових експертиз.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичного засобу у великих розмірах, за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_8 08.12.2021 близько 21.00 год., з метою незаконного придбання наркотичного засобу бупренорфін у великих розмірах, з метою подальшого незаконного збуту вказаного наркотичного засобу, автомобілем марки «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , якому не було відомо про злочинний намір ОСОБА_8 , приїхав до міста Івано-Франківська.

У подальшому 08.12.2021 ОСОБА_10 , не знаючи про намір ОСОБА_8 незаконно придбати наркотичний засіб бупренорфін у великих розмірах з метою збуту, автомобілем марки «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 повіз ОСОБА_8 на територію села Чукалівка Івано-Франківської територіальної громади Івано-Франківської області, де зупинив автомобіль на узбіччі 108 кілометру вказаної дороги, після чого ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та направився у невідомому напрямку. У подальшому ОСОБА_8 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою подальшого збуту, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого заборонено бупренорфін у великих розмірах, який містився у 986 таблетками «Subutex».

Придбаний наркотичний засіб - бупренорфін, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою подальшого збуту наркотичного засобу, переніс до автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 та залишив поряд з собою у салоні автомобіля, на килимку за переднім сидінням пасажира після чого вказаним транспортним засобом поїхав у напрямку міста Чернівці, тобто незаконного зберігав та перевозив незаконно придбаний ним наркотичний засіб - бупренорфін у великих розмірах у салоні автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

09.12.2021 працівниками Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції було зупинено автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 між селищем Заболотів та селом Тулуків Коломийського району Івано-Франківської області.

При проведенні огляду вказаного автомобіля у салоні транспортного засобу, на килимку за переднім сидінням пасажира було виявлено, а в подальшому вилучено 141 блістер з таблетками «Subutex» у кількості 986 таблеток, у яких міститься наркотичний засіб, обіг якого заборонено - бупренорфін загальною масою 7,8863 грама, який ОСОБА_8 незаконно придбав, зберігав та перевозив з метою подальшого збуту.

З вироком суду не погодились прокурор та обвинувачений ОСОБА_8 , оскарживши його в апеляційному порядку.

Прокурор в апеляційній скарзі, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині покарання, яке на його переконання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Зауважує, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості злочину, обставини та наслідки кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який будучи раніше неодноразово судимим за вчинення тяжких злочинів, на шлях виправлення не став та продовжив свою протиправну діяльність.

Просить вирок суду з цих підстав скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього належного майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Садгірського районного суду міста Чернівців Чернівецької області від 07.03.24 року призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна.

В решті вирок просив залишити без змін.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вважає оскаржуваний вирок незаконним, з підстав невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та неправильного застосування норм кримінального закону.

Зазначає про недоведеність мети збуту наркотичних засобів. Вважав невірною кваліфікацію за ч.2 ст.307 КК України. Не заперечував проти доведеності факту незаконного придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів у великих розмірах. Просив врахувати визнання фактичних обставин справи, сприяння слідству в розкритті та розслідуванні злочину, щире каяття, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, добровільний вступ до лав ЗСУ, позитивну характеристику з місця проживання.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким його дії перекваліфікувати з ч.2 ст.307 КК України на ч.2 ст.309 КК України та призначити покарання в межах санкції цієї статті із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник наполягали на задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого та частково заперечили проти апеляційної скарги прокурора.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та змінив апеляційні вимоги своєї скарги. Просив призначити покарання зазначене в апеляційній скарзі без конфіскації майна, оскільки корисливий мотив злочину не інкриміновано органом досудового слідства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції переважно дотримався.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо недоведеності мети збуту наркотичних засобів, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Розмежування складів кримінальних правопорушень, передбачених статтями 307 та 309 КК, відбувається за їх суб`єктивною стороною, обов`язковою ознакою якої є, відповідно, наявність або відсутність мети збуту.

Вказівка у ст.309 КК України на вчинення діяння без мети збуту означає, що винна особа, яка незаконно виробляє, виготовляє, придбає, зберігає, перевозить чи пересилає наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги, не має на меті здійснити їх відчуження, а вчиняє вказані дії у власних інтересах.

Водночас вчинення таких дій з метою збуту (відчуження) обумовлює їх кваліфікацію за ст.307 КК. При цьому про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так і інші обставини, зокрема, великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, поведінка суб`єкта злочину, те, що сама особа наркотичних засобів або психотропних речовин не вживає, але виготовляє та зберігає їх.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 09.12.2021 року працівниками поліції при огляді автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», було виявлено та вилучено141 блістер з таблетками «Subutex» у кількості 986 таблеток, у яких міститься наркотичний засіб - бупренорфін загальною масою 7,8863 грама, який ОСОБА_8 незаконно придбав, зберігав та перевозив.

Враховуючи кількість таблеток та наркотичної речовини в них, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_8 мав мету подальшого збуту всіх або частини цих таблеток.

Його пояснення в суді апеляційної інстанції, що він таблетки «Subutex» вживав особисто, а останнім часом збільшив дозу до двох таблеток на день, і придбав таку кількість через низьку ціну встановлену продавцем, не спростовують висновків суду першої інстанції. Зокрема, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, не працює, постійного доходу не має, а тому його показання про придбання великої кількості наркотичної речовини на значну суму грошей для власного вживання, викликає обґрунтовані сумніви. Крім того, як пояснив апеляційному суду обвинувачений, він ніколи не звертався до медичних установ за медичною допомогою у лікуванні наркозалежності. Ці показання підтверджуються довідкою лікаря-нарколога, що ОСОБА_8 на обліку у лікаря нарколога не перебував та не перебуває.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ст.307 КК України, є правильними.

Що стосується доводів прокурора про призначення більш суворого покарання, вони не заслуговують на увагу апеляційного суду. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 раніше за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичниз засобів до відповідальності не притягався, визнав факт незаконного придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах, висловив каяття через вчинене кримінальне правопорушення, збут наркотичних засобів не вчинив. Враховуючи зазначені обставини та дані про особу обвинуваченого, покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років є достатнім та необхідним для досягнення мети покарання, передбаченої ст.50 ч.2 КК України.

Разом з тим, на увагу апеляційного суду заслуговують доводи прокурора про безпідставне призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до положеньст.59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який зі злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст.12 КК України, якщо його вчинено з корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями необхідно розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

З огляду на положення ст.91 КПК України, обставини, що вказують на корисливий мотив, підлягають доказуванню разом з іншими обставинами кримінального правопорушення.

Проте, як вбачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування не було встановлено наявність у ОСОБА_8 мети збуту з корисливих спонукань. Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, зазначені обставини не перевіряв.

Таким чином, у даному випадку призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна, буде суперечити наведеним положенням ст.59 КК України.

Зазначена позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом у кримінальних провадженнях з аналогічними обставинами.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновків про зміну оскаржуваного вироку в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 додаткового покарання.

В решті вирок підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Снятинського районного суду від 21.11.2024 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України змінити в частині призначеного додаткового покарання.

ОСОБА_8 визнати винуватим та засудити за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 07.03.2024 р., призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 2 місяці без конфіскації майна.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5