Справа № 173/3396/24
Номер провадження1-кп/173/73/2025
В И Р О К

іменем України

03 березня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000430 від 12 серпня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п. Шаумян, Георгіївського району, Ставропольського краю, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, військовослужбовця за мобілізацією військової частин НОМЕР_1 , оператора 1-го відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу БпАК військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Чорногірка, Березівського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 , стрільця - помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України, ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 17 липня 2024 року № 197 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти військової частини НОМЕР_3 .

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 з дислокацією у АДРЕСА_1 (по стройовій частині) від 18 липня 2024 року № 213 солдата ОСОБА_4 направлено у відрядження до окремого розпорядження з метою проходження курсу фахової підготовки, ВОС-100.

Згідно зі ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, ст. 41 Конституції України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Отже, солдат ОСОБА_4 , є військовослужбовцем, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, діючи умисно, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України.

Так, 11.08.2024 року близько 22.30 год., перебуваючи разом з солдатом ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_5 за місцем проживання малознайомого ОСОБА_7 у АДРЕСА_3 , де разом вживали спиртні напої. Під час сумісного вживання алкогольних напоїв, у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21070», державний номер НОМЕР_5 , 2005 року випуску, який належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3. і тимчасово перебував у розпорядженні господаря будинку - ОСОБА_7 . Реалізуючи свій спільний протиправний умисел ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вступили у попередню змову направлену на незаконне заволодіння даним транспортним засобом.

Продовжуючи реалізовувати свій спільний протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, в умовах воєнного стану, діючи спільно, спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_4 прослідував за потерпілим -господарем будинку - ОСОБА_7 у веранду будинку, де висловив йому спільну вимогу відвезти їх на автомобілі марки «ВАЗ 21070» до автовокзалу м. Верхньодніпровська. У свою чергу ОСОБА_7 , після вживання алкогольних напоїв, відмовив у поїздці до автовокзалу, в цей час ОСОБА_4 , взяв у руку предмет, схожий на ніж, та діючи з метою насильницького примусу ОСОБА_7 , реалізуючи свій спільний протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, в умовах воєнного стану, діючи спільно з ОСОБА_5 , спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_7 один удар лезом предмету, схожого на ніж, у ліву руку. Подолавши опір потерпілого, ОСОБА_4 висловив вимогу повідомити їм - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 місцезнаходження ключів від автомобілю.

У свою чергу потерпілий ОСОБА_7 , отримавши тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на шкірі передньовнутрішньої поверхні лівого передпліччя, яка згідно п.п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шести діб, але не більше 21 доби, та відкритої кровотечі, побоюючись за своє життя і здоров`я, повідомив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 місцезнаходження ключів від зазначеного вище автомобілю, які знаходились у шафі зали його будинку. Продовжуючи реалізовувати свій спільний протиправний умисел ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяли ключі від замка запалювання автомобілю «ВАЗ 21070», державний номер НОМЕР_5 , сівши у салон даного автомобілю, який знаходився на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_4 сів за кермо автомобілю, та за допомогою ключа завів двигун вищевказаного автомобілю, а ОСОБА_5 сів на заднє пасажирське сидіння. Після чого ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 виїхали на зазначеному вище автомобілі за межі території домоволодіння ОСОБА_7 , залишивши місце вчинення злочину, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 73600 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій спільний протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 11.08.2024 року, у невстановлений час, знаходячись на авто дорозі Т-0415 між населеними пунктами с. Водяне та с. Томаківка Верхньодніпровської ТГ, Кам`янського району, Дніпропетровської області, перебуваючи у салоні автомобілю марки «ВАЗ 21070», державний номер НОМЕР_5 , 2005 року випуску, яким вони незаконно заволоділи у АДРЕСА_3 , та який зареєстровано на ОСОБА_8 , з метою уникнення подальшої відповідальності за вчинення незаконного заволодіння вищевказаним транспортним засобом, домовились знищити, шляхом підпалу даний автомобіль. При цьому ОСОБА_4 , діючи спільно із ОСОБА_5 , спираючись на підтримку одне одного, умисно, з використанням невстановленого слідством світлого зміненого нафтопродукту, вчинили підпал вищезазначеного автомобілю, внаслідок чого виникла пожежа даного автомобіля. Таким чином, умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знищено, шляхом підпалу майно потерпілої ОСОБА_8 у вигляді автомобіля марки «ВАЗ 21070», державний номер НОМЕР_5 , 2005 року випуску. Після вчинення чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , залишили місце вчинення злочину.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 17 липня 2024 року № 197 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти військової частини НОМЕР_3 .

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 з дислокацією у АДРЕСА_1 (по стройовій частині) від 18 липня 2024 року № 213 солдата ОСОБА_5 направлено у відрядження до окремого розпорядження з метою проходження курсу фахової підготовки, ВОС-100.

Згідно зі ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, ст. 41 Конституції України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Отже, солдат ОСОБА_5 , є військовослужбовцем, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, діючи умисно, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України.

Так, 11.08.2024 року близько 22.30 год., перебуваючи разом з солдатом ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_4 за місцем проживання малознайомого ОСОБА_7 у АДРЕСА_3 , де разом вживали спиртні напої. Під час сумісного вживання алкогольних напоїв, у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21070», державний номер НОМЕР_5 , 2005 року випуску, який належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3. і тимчасово перебував у розпорядженні господаря будинку - ОСОБА_7 . Реалізуючи свій спільний протиправний умисел ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вступили у попередню змову направлену на незаконне заволодіння даним транспортним засобом.

Продовжуючи реалізовувати свій спільний протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, в умовах воєнного стану, діючи спільно, спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_4 прослідував за потерпілим - господарем будинку - ОСОБА_7 у веранду будинку, де висловив йому спільну вимогу відвезти їх на автомобілі марки «ВАЗ 21070» до автовокзалу м. Верхньодніпровська. У свою чергу ОСОБА_7 , після вживання алкогольних напоїв, відмовив у поїздці до автовокзалу, в цей час ОСОБА_4 , взяв у руку предмет, схожий на ніж, та діючи з метою насильницького примусу ОСОБА_7 , реалізуючи свій спільний протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, в умовах воєнного стану, діючи спільно з ОСОБА_5 , спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_7 один удар лезом предмету, схожого на ніж, у ліву руку. Подолавши опір потерпілого, ОСОБА_4 висловив вимогу повідомити їм - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 місцезнаходження ключів від автомобілю.

У свою чергу потерпілий ОСОБА_7 , отримавши тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на шкірі передньовнутрішньої поверхні лівого передпліччя, яка згідно п.п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шести діб, але не більше 21 доби, та відкритої кровотечі, побоюючись за своє життя і здоров`я, повідомив ОСОБА_5 та ОСОБА_4 місцезнаходження ключів від зазначеного вище автомобілю, які знаходились у шафі зали його будинку. Продовжуючи реалізовувати свій спільний протиправний умисел ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяли ключі від замка запалювання автомобілю «ВАЗ 21070», державний номер НОМЕР_5 , сівши у салон даного автомобілю, який знаходився на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_4 сів за кермо автомобілю, та за допомогою ключа завів двигун вищевказаного автомобілю, а ОСОБА_5 сів на заднє пасажирське сидіння. Після чого ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 виїхали на зазначеному вище автомобілі за межі території домоволодіння ОСОБА_7 , залишивши місце вчинення злочину, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 73600 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій спільний протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 11.08.2024 року, у невстановлений слідством час, знаходячись на авто дорозі Т-0415 між населеними пунктами с. Водяне та с. Томаківка Верхньодніпровської ТГ, Кам`янського району, Дніпропетровської області, перебуваючи у салоні автомобілю марки «ВАЗ 21070», державний номер НОМЕР_5 , 2005 року випуску, яким вони незаконно заволоділи у АДРЕСА_3 , та який зареєстровано на ОСОБА_8 , з метою уникнення подальшої відповідальності за вчинення незаконного заволодіння вищевказаним транспортним засобом, домовились знищити, шляхом підпалу даний автомобіль. При цьому ОСОБА_5 , діючи спільно із ОСОБА_4 , спираючись на підтримку одне одного, умисно, з використанням невстановленого слідством світлого зміненого нафтопродукту, вчинили підпал вищезазначеного автомобілю, внаслідок чого виникла пожежа даного автомобіля. Таким чином, умисними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знищено, шляхом підпалу майно потерпілої ОСОБА_8 у вигляді автомобіля марки «ВАЗ 21070», державний номер НОМЕР_5 , 2005 року випуску. Після вчинення чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , залишили місце вчинення злочину.

Між прокурором Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 03 березня 2025 року укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно розділу IV угоди ОСОБА_4 під час судового розгляду обвинувального акта зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Із врахуванням обставин справи, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, раніше не відбував покарання у вигляді позбавлення волі, сторони угоди погодили застосувати положення ч. 1 ст. 62 КК України та замінити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Між прокурором Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 03 березня 2025 року укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно розділу IV угоди ОСОБА_5 під час судового розгляду обвинувального акта зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Із врахуванням обставин справи, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 є військовослужбовцем, раніше не відбував покарання у вигляді позбавлення волі, сторони угоди погодили застосувати положення ч. 1 ст. 62 КК України та замінити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 2 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , про час і місце розгляду кримінального провадження повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, попередньо надали суду заяву про розгляд кримінального провадження у їх відсутність. Крім того, надали згоду на укладання угоди про визнання винуватості щодо обвинувачених.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоди про визнання винуватості затвердити і вирішити долю речових доказів та стягнути судові витрати в розмірі зазначеному в обвинувальному акті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просив угоди про визнання винуватості затвердити.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та виконання вимоги п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваних про повне розуміння ними процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили їх погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинені з проникненням у приміщення чи інше сховище, або з використанням електронних пристроїв для втручання в роботу технічних засобів охорони, або якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КК України умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально небезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки, карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України які згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за участі захисника зі згоди потерпілих може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить ні чим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.

Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, судом встановлено, що укладені між прокурором та обвинуваченими, за участю захисника, 03 березня 2025 року угоди відповідають вимогам КПК України, дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 194 Кримінального Кодексу України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даних угод, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачені свою провину визнали повністю, зазначили, що можуть виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладені угоди про визнання винуватості від 03.03.2025 слід затвердити та призначити обвинуваченим покарання передбачене угодами.

Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Судом враховано, що ОСОБА_4 критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, розлучений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем проходження служби посередньо.

Судом враховано, що ОСОБА_5 критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, не одружений, має на утриманні непрацездатну мати, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем проходження служби посередньо.

За таких обставин, узгоджений вид та міра покарання для обвинувачених за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289 КК України, є достатньою для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладені угоди між прокурором та обвинуваченими за участю захисника зі згоди потерпілих відповідають вимогам закону і не порушують законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Арешт на речі виявлені під час огляду ділянки автодороги Т-0415 накладений відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.08.2024 підлягає скасуванню.

Арешт на майно виявлене 12.08.2024 під час затримання та обшуку ОСОБА_5 накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області підлягає скасуванню.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані з проведенням судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-24/34156-Д від 22.08.2024, судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-24/34416-ТР від 28.08.2024, судової експертизи № СЕ-19/104-24/34182-ФХД від 02.09.2024, судової експертизи № СЕ-19/104-24/36707-ПТ від 19.09.2024 на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави в рівних часках з кожного згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.10.2024 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти.

Ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17.10.2024 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти.

Відповідно до протоколу затримання підозрюваної особи у вчиненні злочину ОСОБА_4 затриманий 12 серпня 2024 року о 20 год. 20 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до протоколу затримання підозрюваної особи у вчиненні злочину ОСОБА_5 затриманий 12 серпня 2024 року о 20 год. 20 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Разом з цим, за приписами ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 12.08.2024 по 14.08.2024 та з 17.10.2024 року по 03.03.2025 року включно, а початок строку відбування покарання визначити з 04.03.2025 року.

Крім того, за приписами ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 12.08.2024 по 14.08.2024 та з 15.10.2024 по 03.03.2025 року включно, а початок строку відбування покарання визначити з 04.03.2025 року.

Застосований стосовно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти, враховуючи призначене судом покарання, суд вважає необхідним залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 373, 374, 394, 395, 424, 468, 469, 472-476, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 березня 2025 року укладену між прокурором Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за:

ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покаранняіз застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 попереднє ув`язнення починаючи з 12.08.2024 по 14.08.2024 та з 17.10.2024 року до 03.03.2025 року включно у строк відбутого покарання з розрахунку один день тримання під вартою в умовах гауптвахти дорівнює одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Строк відбування покарання рахувати з 04 березня 2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 березня 2025 року укладену між прокурором Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за:

ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покаранняіз застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покаранняіз застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 основне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 попереднє ув`язнення починаючи з 12.08.2024 по 14.08.2024 та з 15.10.2024 до 03.03.2025 включно у строк відбутого покарання з розрахунку один день тримання під вартою в умовах гауптвахти дорівнює одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Строк відбування покарання рахувати з 04 березня 2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах з кожного в розмірі 7572,80 грн на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням: судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-24/34156-Д від 22.08.2024 в сумі 2271,84 грн., судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-24/34416-ТР від 28.08.2024 в сумі 6058, 24 грн., судової експертизи № СЕ-19/104-24/34182-ФХД від 02.09.2024 в сумі 3029,12 грн., судової експертизи № СЕ-19/104-24/36707-ПТ від 19.09.2024 в сумі 3786,40 грн.

Арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.08.2024 на речі виявлені під час огляду ділянки автодороги Т-0415 між населеними пунктами Водяне та Томаківка Кам`янського району Дніпропетровської області 12.08.2024 а саме: автомобільний каркас, залишки коліс та державний номерний знак НОМЕР_5 - скасувати.

Арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.08.2024 на речові докази виявлені 12.08.2024 під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_5 , а саме: смартфон Sumsung A700H білого кольру ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , банківську картку «ПриватБанку, відрізок мотузки чорного кольору, футболку зеленого кольору, штани зеленого кольору з камуфляжним візерунком, ремінь, кросівки кольору хакі в яких знаходився ОСОБА_5 в момент затримання - скасувати.

Речові докази:

-паперові конверти зі зразками крові та змиви у кількості 6 шт. поміщені до камери зберігання речових доказів відповідно до квитанції № 1497 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинуваченні під час здійснення кримінального провадження, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження - 951, порядковий номер 31 - знищити, два спец пакети з одягом ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 ;

-спец пакет з одягом підозрюваного ОСОБА_9 в якому знаходяться футболка військового зразка, штани військового зразка з ременем поміщені камери зберігання речових доказів відповідно до квитанції № 1501 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинуваченні під час здійснення кримінального провадження, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження - 951, порядковий номер 35 - повернути ОСОБА_4 за належністю;

-три липкі стрічки із слідами пальців рук, опечатані експертом до пакету № 5681292, дактилоскопічні карти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 поміщені до камери зберігання речових доказів відповідно до квитанції № 1460 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинуваченні під час здійснення кримінального провадження, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження - 775, порядковий номер 361- знищити;

-взуття, вилучене у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 поміщене до камери зберігання речових доказів відповідно до квитанції № 1495 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинуваченні під час здійснення кримінального провадження, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження - 951, порядковий номер 29 - повернути за належністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; фрагмент ДВП зі слідом низу взуття який опечатано в пакет №5668916 - знищити.

-пожежне сміття з кузову автомобілю ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_5 поміщене до камери зберігання речових доказів відповідно до квитанції № 1496 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинуваченні під час здійснення кримінального провадження, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження - 951, порядковий номер 30 - знищити;

Речові докази поміщення на зберігання до камери зберігання речових доказів відповідно до квитанції № 1472 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинуваченні під час здійснення кримінального провадження, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження - 951, порядковий номер 6, а саме:

-уламки скла - знищити;

-автомобільні ключі та торцові голівки - повернути ОСОБА_7

-військову панаму 61 розміру, гаманець ОСОБА_4 коричневого кольору в середині якого знаходяться - грошові купюри 100, 50 грн., одна банківська карт «Пумб», одна банківська карта «ПриватБанк», флеш накопичувач чорного кольору - повернути ОСОБА_4 за належністю;

-рюкзак ОСОБА_4 повернути останньому за належністю;

-мобільний телефон марки NOMI чорного кольору - повернути ОСОБА_7

-смартфон ОСОБА_5 . Sumsung A700H білого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , банківську картку «ПриватБанку - повернути ОСОБА_5 за належністю;

-відрізок мотузки чорного кольору - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим який перебуває під вартою з дня отримання копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1