ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3349/24 Справа № 204/6951/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої подано заяву про

зміну застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

якою відмовлено у задоволенні заяви представника Дніпровської філії "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" ДУ "Інститут судової психіатрії МОЗ України" про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до висновку комісії лікарів - психіатрів № 725 та заяви представника ДФ "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" ОСОБА_8 на теперішній час небезпеки для себе та оточуючих не становить, продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні зі звичайним наглядом не потребує. Ризики насильства у майбутньому, серйозної фізичної шкоди та неминучого насильства - низькі.

При цьому суд безпідставно зазначив, що покращення ОСОБА_8 не є тривалим і не може свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, оскільки у заяві представника ДФ "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" заявлялося про зміну примусових заходів медичного характеру зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника Дніпровської філії "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" ДУ "Інститут судової психіатрії МОЗ України" про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, суд дійшов висновку, що психічний стан здоров`я ОСОБА_8 хоча і покращився та є стабільним, але таке покращення не є тривалим і не може свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Заслухавши суддю-доповідача, особу, щодо якої подано заяву про зміну примусових заходів медичного характеру та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 404 КПК України, ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 року перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 року № 7 за змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

З наведеного вбачається, що для зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якіший необхідне таке покращення психічного стану особи, при якому вона не становитиме очевидної небезпеки для себе або інших осіб.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , вказаних вимог закону не дотримався.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області від 13.10.2023 року до ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, які ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.05.2024 року продовжувались.

10.07.2024 року складено висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 725, за яким комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку про доцільність зміни ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В результаті проведеного обстеження лікарями встановлено, що в психічному стані ОСОБА_8 не відмічалось продуктивної психопатологічної симптоматики (маячних ідей, розладів сприйняття), відсутні розлади емоцій та поведінки, афективні розлади, що обумовили скоєне правопорушення. Мислення непослідовне. Суїцидальних думок чи намірів не має. Формально вірно оцінює свій психічний стан та тяжкість скоєних суспільно небезпечних діянь. Має позитивні соціальні та терапевтичні настанови. Таким чином, комісія вважає, що на теперішній час пацієнт небезпеки для себе та оточуючих не становить, продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні зі звичайним наглядом не потребує. Проведена оцінка ризику насильства в майбутньому за шкалою HCR-20V3, відповідно до якої ризик насильства у майбутньому низький, ризик серйозної фізичної шкоди - низький, ризик неминучого насильства - низький. Таким чином, у теперішній час антисоціальних тенденцій в поведінці і висловлюваннях пацієнта не спостерігається, застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом не потребує.

Згідно із ч. 2 ст. 514 КПК України зміна або припинення примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Враховуючи анамнез хвороби ОСОБА_8 , та те, що на цей час особливої суспільної небезпеки він не представляє, продовження примусового медичного лікування у психіатричному закладі із звичайним наглядом не потребує, тому колегія суддів дійшла висновку, що для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру і проведення комплексу реабілітаційних заходів до ОСОБА_8 може бути застосовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року - задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву представника Дніпровської філії "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" ДУ "Інститут судової психіатрії МОЗ України", та змінити примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4