Справа № 750/22/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/151/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ПрАТ «Чексіл-Автосервіс» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000012 від 24 січня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110-2, ч. 1 ст. 367, ч. 5 ст. 191 КК України.

Накладено арешт на металобрухт, об`ємом 25,76 м?, який вилучено в ході огляду місця події 24 лютого 2025 року, що належить ПрАТ «Чексіл-Автосервіс», заборонивши розпоряджатись і користуватись вказаним майном.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що майно, вилучене у ході огляду місця події, є предметом кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, тому може бути використане, як доказ кримінального правопорушення і відповідає критеріям, встановленим у ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, клопотання слід задовольнити та накласти арешт на вилучене у ході огляду місця події майно.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати її та відмовити у задоволенні клопотання слідчого. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що жодного вмотивованого судового рішення щодо огляду слідчим території ПрАТ «Чексіл-Автосервіс», розташованої за адресою: вул.. Мазепи, 66/1, м. Чернігів не існувало, жодного судового рішення не було пред`явлено уповноваженим особам підприємства перед проведенням огляду, як і не вручено протоколу огляду місцевості, що суперечить вимогам КПК України щодо проведення огляду. Вважає помилковим посилання слідчого судді про арешт основних засобів виробництва, належні ПрАТ «Чексіл-Автосервіс» згідно ухвали від 20 лютого 2023 року, оскільки згідно вказаної ухвали арешт було накладено на нерухоме майно підприємства. Вказує, що станом на 24 лютого 2025 року не існувало судових рішень, якими б прямо чи опосередковано обмежувався оборот рухомого майна, наявного в межах об`єктів нерухомого майна підприємства.

Зазначає, що вилучений слідчим 24 лютого 2025 року металобрухт не є призначеним до використання у господарській діяльності ПрАТ «Чексіл-Автосервіс», не має регламентованого законом строку експлуатації, являє собою окремі частини повністю зношених металевих труб, непридатних до використання, точна вага, а отже і сукупна вартість яких слідчим встановлена не була. Свідченням неналежності арештованого металобрухту до основних засобів підприємства є, зокрема, складений комісією акт часткового розбирання інженерних мереж від 7 лютого 2025 року.

Апелянт стверджує, що оскаржувана ухвала не містить жодної вказівки на те, предметом якого саме кримінального правопорушення в рамках даного кримінального провадження є вилучений слідчим металобрухт, а отже сліди якого саме кримінального правопорушення він зберіг, а тому вважає безпідставним висновок слідчого судді про відповідність вилученого металобрухту критеріям ст.. 98 КПК України.

Заслухавши доповідача, представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 , щодо можливості задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається із наданих матеріалів слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 24 січня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110-2, ч. 1 ст. 367, ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2023 року накладено арешт основні засоби виробництва - нежитлові приміщення, які належать ПрАТ «Чексіл-Автосервіс», та їх передано в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

24 лютого 2025 року у ході огляду місця події, проведено огляд ділянки місцевості, що знаходиться на виїзді контрольно-пропускного пункту № 2 ПрАТ «Чексіл-Автосервіс» за адресою: вул. І. Мазепи, 66/1, м. Чернігів, де виявлено автомобіль VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові якого вилучено металобрухт, які були вивезені з території ПрАТ «Чексіл-Автосервіс» орієнтовною масою 10-15 тон, об`ємом 25,76 м?.

Постановою слідчого від 25 лютого 2025 року металобрухт, об`ємом 25,76 м?, вилучений 24 лютого 2025 року у ході огляду місця події, визнано речовим доказом.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 28 лютого 2025 року було задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання у розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Зокрема, в матеріалах, які додані до клопотання слідчого відсутні докази того, що металобрухт, на який слідчий просить накласти арешт, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України, що свідчить про формальність постанови слідчого про визнання вказаного майна речовими доказами.

Крім того, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що ні слідчий у клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна.

Також, в ході апеляційного розгляду прокурор не зміг навести жодних підстав, визначених законом, для необхідності накладення арешту на металобрухт та у своїх поясненнях не спромігся зазначити обставини злочину, які нібито доводяться даними речовими доказами.

При цьому колегія суддів відзначає, що дійсно, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2023 року накладено арешт основні засоби виробництва - нежитлові приміщення, які належать ПрАТ «Чексіл-Автосервіс», та їх передано в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Однак, як слушно стверджував апелянт, вказаною ухвалою прямо чи опосередковано не обмежувався оборот рухомого майна, наявного в межах об`єктів нерухомого майна підприємства, при цьому вказаний металобрухт не був призначеним для використання у господарській дійсності ПрАТ «Чексіл-Автосервіс», що також не було спростовано стороною обвинувачення в ході апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, з постановленням апеляційним судом в цій частині нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на згаданий металобрухт, у зв`язку з недоведеністю необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника власника майна ПрАТ «Чексіл-Автосервіс» - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000012 від 24 січня 2023 року вилученого в ході огляду місця події 24 лютого 2025 року - скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 від 25 лютого2025 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000012 від 24 січня 2023 року, вилученого в ході огляду місця події 24 лютого 2025 року, що належить ПрАТ «Чексіл-Автосервіс» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4