Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/121/25
номер провадження 1-кп/695/317/25
Номер рядка у звіті 17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001955 від 26.10.2024 р. відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 діб. Вказував, що на даний час існують та не спростовані ризики, що були встановлені раніше, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілого, свідків.

Представник потерпілого та потерпілий поклали вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та заявила клопотання про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт з 22 год. до 07 год. із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Вказала, що прокурор не надав жодних доказів, які б підтверджували ризик, що ОСОБА_6 буде переховуватися від суду, як і не надано доказів впливу на потерпілого, свідків. Зазначила, що до адміністративної, кримінальної відповідальності обвинувачений не притягувався, характеризується позитивно.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу прокурор заперечував та підтримав своє клопотання.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу та ствердив, що обвинувачений відшкодував потерпілому завдану шкоду.

Потерпілий не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого.

Заслухавши учасників процесу, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує той факт, що обвинувачений під час судового розгляду вину визнав, щиро розкаявся, відшкодував завдану шкоду, що стверджено стороною потерпілого в судовому засіданні. Крім того, по справі вже допитаний потерпілий. Все це в сукупності дає підстави вважати, що встановлений раніше ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків, припинив існувати. Натомість ризик переховування від суду є обгрунтованим з урахуванням тяжкості покарання за інкримінований ОСОБА_6 злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

З урахуванням викладеного, оцінивши в сукупності всі обставини, на які посилався прокурор, суд вважає, що прокурор не довів встановлений раніше ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду, тому клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає до задоволення.

Натомість суд вважає клопотання захисника таким, що підлягає до часткового задоволення, оскільки захисником належним чином не обгрунтована можливість перебування обвинуваченим під домашнім арештом саме в період з 22 до 7 години.

Враховуючи вище викладене на думку суду, належну поведінку ОСОБА_6 можливо забезпечити шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 331, 376, 383 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці.

У зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) прибувати до суду в даному кримінальному провадженні за першою вимогою;

2) цілодобово перебувати за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 .

3) носити електронний засіб контролю.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , що в разі невиконання умов запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту судом буде вирішуватись питання про зміну вказаного запобіжного заходу на більш суворий.

Строк дії ухвали в частині домашнього арешту - до 06.05.2025 року.

Виконання ухвали доручити Жмеринському РВП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 10.03.2025 р. о 16 год. 20 хв.