Справа № 452/2410/24
УХВАЛА

02 грудня 2024 року слідчий суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши у порядку ч. 4 ст. 107 КПК України клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженні за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430 від 10.07.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся з клопотанням в інтересах ОСОБА_2 про скасування арешту, накладеного на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , покликаючись на те, що ухвалою слідчого судді від 10.07.2024р. у кримінальному провадженні №0000430 від 10.07.2024р. накладено арешт з метою конфіскації майна на вказану квартиру; зазначає, що арешт майна застосовано у зв`язку з імовірною причетністю до даного кримінального правопорушення її колишнього чоловіка та, невірним трактуванням органом досудового розслідування правового статусу майна, а саме ототожнення його із спільним майном подружжя. Заявник не погоджується із таким арештом, оскільки ОСОБА_4 ще до укладення шлюб, а саме до 01.06.2021р. придбала майнові права на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором №1-923/2706-18-02 про заміну сторони в зобов`язанні (відступлення права) від 21.04.2021р.; відповідно до цього договору відбулась купівля-продаж майнових прав на квартиру; станом на 21.04.2021р. право власності на дану квартиру зареєструвати було неможливо, оскільки будинок повинен був бути введений в експлуатацію в ІІ кварталі 2021р., можливість провести державну реєстрацію права власності виникла лише 18.08.2021р., а саме у зв`язку з підписанням Акту приймання-передачі об`єкта нерухомості (як сукупності майнових прав) та виконання сторонами обов`язків, за наслідком якого 30.08.2021р. проведено державну реєстрацію об`єкта нерухомості, що підтверджується Витягом №272731185 від 01.09.2021р. Ураховуючи те, що ОСОБА_2 ще до реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 набула у свою приватну власність майнові права на об`єкт нерухомості - квартиру, які згодом були перетворені в об`єкт нерухомого майна, що був зареєстрований вже під час шлюбу 30.08.2021р., тому на нього не поширюється правовий режим спільного майна подружжя, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, вона є одноосібним власником квартири, відтак просить скасувати арешт, як такий що накладений необґрунтовано.

Слідчий СВ Самбірського РВП у судове засідання не з`явився, у телефонному режимі покладався на рішення слідчого судді; заявник просив розглядати клопотання без його участі, просив задовольнити клопотання з підстав, викладених у письмовому зверненні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що таке не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Слідчим суддею установлено, що ухвалою від 10 липня 2024 року з метою конфіскації майна на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , накладено арешт в рамках кримінального провадження №0000430 від 10.07.2024р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Із вказаної ухвали вбачається, що арешт був накладений із метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання у разі його призначення та відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (цивільний позов).

Також слідчим суддею була встановлена необхідність накладення арешту на майно, придбане ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі з ОСОБА_5 з огляду на те, що таке майно є спільною сумісною власністю подружжя та відсутності доказів, які б свідчили про те, що вказане майно чи його частина є особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Стаття 170 КПК України встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, може бути об`єктом конфіскації як виду покарання, а також за рахунок нього може бути відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

При цьому відповідно до змісту ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у передбачених КК України випадках може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Положеннями ч. 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту з метою відшкодування шкоди, арешт накладається на майно підозрюваного, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні.

Так, згідно з положеннями ст. 368 ЦК України, спільною сумісною власністю подружжя є майно, набуте ними за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 60 СК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Право власності на нерухоме майно виникає з моменту прийняття його в експлуатацію, якщо таке передбачено законом чи договором, а повноцінним об`єктом у розумінні ЦК України такий об`єкт стає після його державної реєстрації, оскільки жодних виключень щодо необхідності державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, як передбачено в частині першій статті 182 та частині другій статті 331 ЦК України для новоствореної речі, якою є квартира в новозбудованому будинку, цивільне законодавство не містить.

Слідчим суддею встановлено, що 01.06.2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Відділом ДРАЦС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) зареєстровано шлюб, актовий запис №1067, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 01.06.2021р.

До укладення шлюбу ОСОБА_6 придбала майнові права на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором №1-923/2706-18-02 про заміну сторони в зобов`язанні (відступлення права) від 21.04.2021р.; право власності на квартиру було зареєстровано 30.08.2021р., що підтверджується Витягом №272731185 від 01.09.2021р.

Із урахуванням того, що виділення часток майна подружжя не відбувалось, шлюбний договір не укладався, доказів зворотного надано не було, слідчий суддя констатує, що з 01.06.2021р. підозрюваний ОСОБА_5 перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 , а тому за загальним правилом, встановленим ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК України майно, набуте, будь-ким із подружжя за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності.

При цьому слідчий суддя відзначає, що адвокатом в інтересах довірительки не надано жодних доказів, які б свідчили, що вказане нерухоме майно є виключно особистою приватною власністю дружини підозрюваного. Таким чином вищенаведене майно фактично може вважатись спільною сумісною власністю подружжя, хоч і формально є зареєстрованим за ОСОБА_2 .

Хоча арешту з метою забезпечення конфіскації як виду покарання може підлягати лише частка у спільному майні особи, щодо якої може бути застосоване таке покарання (підозрюваний/обвинувачений), під час вирішення питання про арешт майна, слідчий суддя не має права вирішувати питання про визначення часток у спільному майні та виділенні їх в натурі. Вказане спростовує доводи адвоката про необґрунтованість накладення арешту на все майно ОСОБА_2 , на яке розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя, оскільки у випадку коли частки подружжя у праві спільної сумісної власності не визначені, слідчий суддя у кримінальному провадженні позбавлений можливості визначати їх поза межами цивільного провадження.

Отже, слідчий суддя доходить висновку про помилковість твердження адвоката щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 з метою можливої конфіскації, оскільки, як вже було встановлено, вказане майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності та, у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд з огляду на положення КК України, може прийняти рішення про звернення стягнення на належну підозрюваному частку в такому майні.

Ураховуючи все вище вказане, слідчий суддя доходить висновку, що накладений арешт ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10.07.2024р., є обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності формально належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430 від 10.07.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя