Справа № 202/2643/25
Провадження № 1-кс/202/2142/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

21 березня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000015 від 14.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший дізнавач СД ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 звернувся з погодженим з прокурором клопотанням, в якому просить накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії «В1,В», яке було вилучено 14 березня 2025 року під час проведення огляду місця події.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що СД ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000015 від 14.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

14.03.2025 року працівником СРПП ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області по вул. Гутянська, буд. 5, у с. Ярова Лиманської ТГ Краматорського району Донецької області був зупинений автомобіль Audi A6 з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для перевірки посвідчення водія НОМЕР_1 на своє ім`я з ознаками підробки.

Цього ж дня, під час огляду зазначене посвідчення водія у ОСОБА_5 було вилучено.

Постановою дізнавача від 14.03.2025 вилучений документ визнаний речовим доказом.

Отже, посилаючись на необхідність збереження речового доказу, дізнавач просить відповідно до статті 170 КПК України накласти арешт на вилучене посвідчення водія, так воно містить сліди та інші відомості, які можуть бути доказом факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Розпорядження Верховного Суду від 14.03.2022 за №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Дізнавач надав заяву про розгляд клопотання в його відсутність.

Володілець майна ОСОБА_5 надав заяву, в якій проти накладення арешту на вилучене в нього посвідчення водія не заперечує.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що СД ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 14.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання дізнавача 14.03.2025 по вул. Гутянська в с. Ярова Лиманської територіальної громади Краматорського району Донецької області у водія ОСОБА_5 було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_5 .

У органу дізнання є достатні підстави вважати, що вилучене посвідчення водія має ознаки підробки. Крім того, це підтверджується письмовими поясненнями самого ОСОБА_5 , копія якої долучена до клопотання дізнавача.

Постановою дізнавача від 14.03.2025 вилучене посвідчення водія було визнано речовим доказом.

При вирішенні питання про накладення арешту, слідчий суддя виходить із того, що за змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що було вчинено правопорушення і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене посвідчення водія є доказом такого правопорушення, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки є підстави вважати, що воно містить ознаки підробки.

При цьому існує загроза втрати цього речового доказу, який може бути знищений чи прихований, а тому без накладення арешту неможливо забезпечити його збереження чи наявних на ньому слідів.

Отже, матеріали клопотання дізнавача доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

На переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права володільця цього документа, оскільки він є доказом правопорушення та арешт носить тимчасовий характер і може бути скасований у порядку статті 174 КПК України.

Тому клопотання дізнавача необхідно задовольнити, наклавши арешт на вилучене 17.05.2024 під час огляду посвідчення водія серії НОМЕР_1 шляхом заборони розпорядження та користування ним.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 шляхом заборони розпорядження та користування.

Роз`яснити, що накладений арешт може бути скасований відповідно до частини 1 статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_6