Справа № 285/2594/23
провадження № 1-в/0285/161/24
У Х В А Л А

03 грудня 2024 року м. Звягель

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судовому провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

засуджений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Звягельського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про звільнення від покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.06.2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки. Покладено на засудженого наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Орган пробації звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання, оскільки законом усунено карність діяння, за яке особа засуджена.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду подання повідомлені. Засуджений подав до суду заяву, в якій просив клопотання Центру пробації задовольнити. Прокурор також подав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення даного подання. Представником органу пробації також заявлено письмове клопотання про розгляд подання у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено вироком суду від 21.06.2023 року за викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 896 гривень 03 копійки .

З січня 2004 року при оподаткуванні замість поняття неоподатковуваний мінімум було введено поняття податкова соціальна пільга, яка розповсюджується лише на доходи громадян у формі заробітної плати і обмежена у використанні (використовується граничний показник доходу, для якого податкова соціальна пільга застосовується).

Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У відповідності до ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга становить у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року для будь-якого платника податку.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 01.01.2024 - 2684 гривень.

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким збільшено розмір суми збитків для кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України та який перевищує інкриміновану в провину засудженому ОСОБА_4 суму заподіяних збитків (у відповідності до вимог ст. 51 КУпАП в новій редакції, п. 169.1.1 ст. 169 Розділу ІV, п. 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України. Так розмір збитків по крадіжці для кримінальної відповідальності на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення повинен перевищувати 2684 гривень.

Згідно позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яку він висловив у постанові від 16.02.2021 року у справі №345/3522/18:

За загальним правилом, закріпленим у частині другій ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Внесені законодавцем зміни, якими збільшено розмір суми збитків для кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, призвели до декриміналізації діяння, а дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи вищезазначене, у відповідності до положень ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд приходить до висновку, що подання органу пробації про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.06.2023 року покарання у виді 5 років позбавлення волі на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із втратою чинності Закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1