Справа № 624/288/25
провадження № 1-кп/624/50/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Кегичівського районного суду Харківської області кримінальне провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0001208 на підставі обвинувального акту з угодою про примирення стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Калинівка, Кегичівського району Харківської області, громадянки України, незаміжньої, непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення: прокурора Кегичівського відділу Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , законного представника потерпілої ОСОБА_6

- захисту: обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 з листопада 2022 року є власницею собаки породи «кане-корсо» (кобель) на ім`я «Каспер», яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1164 «Деякі питання щодо небезпечних порід собак» зі змінами) належить до категорії небезпечних порід собак. Цю тварину ОСОБА_3 утримує в житловому будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

27.12.2025 близько 20-30 години ОСОБА_3 залишила собаку на ім`я «Каспер» на території подвір`я вищезазначеного домоволодіння, діючи необережно, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, при цьому особисто не перевірила стан ізоляції території подвір`я з метою виключення вільного переміщення тварини за межами двору та не убезпечила інших осіб від потенційного заподіяння шкоди цією собакою.

Тим самим ОСОБА_3 порушила вимоги ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 № 3447-ІV (зі змінами), відповідно до якого особи, котрі утримують домашніх тварин, зобов`язані, дотримуватися правил, нормативно-правових актів, ветеринарних та санітарних норм, не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб, не створювати загрози для безпеки людей, а також іншим тваринам; тримати сторожових собак у вольєрі або на прив`язі і спускати їх з неї лише в закритих дворах із висотою огорожі, що виключає можливість втечі, про наявність таких собак застерігати написом біля входу та по периметру об`єкта або території, особи, які супроводжують тварину, зобов`язані забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; обов`язковою є наявність повідка для здійснення вигулу собак поза місцем їх постійного утримання; обов`язковим є наявність намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України; обов`язковим є наявність на домашній тварині нашийника з ідентифікуючими позначками (ідентифікаційний жетон); при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду; відповідно до постанови КМУ власники собак з переліку небезпечних порід зобов`язані оформити обов`язкове страхування відповідальності за шкоду, яка може бути заподіяна життю, здоров`ю та/або майну третіх осіб (аналог автоцивілки ОСЦПВ).

В наслідок необережності, допущеної ОСОБА_3 , 27.12.2024 приблизно о 20 год 30 хв собака породи «кане-корсо» (кобель) на ім`я «Каспер» через відчинену хвіртку вибіг з території двору домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснив напад на неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час проходила поблизу будинку АДРЕСА_2 . Під час нападу собака повалив ОСОБА_5 на землю та заподіяв їй укуси за різні частини тіла, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження (численні укушені рани лівої грудної залози, лівого плечового суглоба, тулуба та нижніх кінцівок).

Вказані рани відносяться до середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я (строком більше трьох тижнів) згідно п.п. 2.2.1 в, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

Отже, ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ст. 128 КК України, а саме необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

15.04.2025 між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 469 КПК України. Згідно угоди ОСОБА_3 визнає свою винуватість і щиро розкаюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 128 КК України. Потерпіла ОСОБА_5 цивільний позов не заявляла, будь-яких претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченої не має. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст. 128 КК України. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачена у виді 150 годин громадських робіт.

Крім цього, угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена повністю визнала свою вину у скоєнні інкримінованого їй злочині за вищевикладених обставин. Пояснила суду, що угоду вона укладала добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Просила затвердити зазначену угоду.

Потерпіла суду пояснила, що зазначену угоду укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Також просила затвердити зазначену угоду.

Законний представник потерпілої суду пояснила, що зазначену угоду було укладено в її присутності та з її згоди. Угода була укладена потерпілою добровільно. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди їй зрозумілі. Також просила затвердити зазначену угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, який проти затвердження угоди не заперечував, погодився із мірою покарання, обвинуваченої, потерпілої та її законного представника, доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ст. 128 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом також з`ясовано, що потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того, судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченою та потерпілою, визначена у межах санкції ст. 128 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченої, висловленої у підготовчому судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілої, яким зрозумілі наслідки затвердження угоди, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 25.03.2025, укладеної між потерпілою та обвинуваченою у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідженням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, на обліках в органі пробації, у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується як така, що не працює, скарг стосовно неї до старостинського округу не надходило, до адміністративної відповідальності не притягалася.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлені.

Із врахуванням скоєного злочину, особи обвинуваченої, обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушення та ставлення до скоєного, суд призначає покарання ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про примирення від 15.04.2025.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов не заявлено. Арешт на майно не накладався.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , укладену 15 квітня 2025 року.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання - у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_3 не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394КПК України до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1