Справа №295/3091/25
У Х В А Л А

04.03.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира Семенцова Л.М., розглянувши матеріали заяви адвоката Довгалюка Романа Олександровича в інтересах ОСОБА_1 в порядку статті 12 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2025 до суду надійшла указана заява, в якій представник заявника просить: 1) зобов`язати Житомирське РУП № 1 у найкоротший строк доставити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира; 2) після доставки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира вирішити питання про законність та обгрунтованість його затримання.

Вимоги заяви мотивовані тим, що 03.03.2025 о 12-25 год. ОСОБА_1 був затриманий поліцейським офіцером громади СПОГ ВВГ Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області Словіцьким Романом Романовичем. В результаті затримання заявник був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ). За результатами затримання було складено протокол від 03.03.2025 серії АЗ № 084341 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 261 КУпАП. У протоколі від 03.03.2025 серії АЗ № 084341 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 261 КУпАП вказано про порушення заявником ч. 1 ст. 210 КУпАП. У військовому квитку заявника зазначено: « ОСОБА_2 (невійськова) служба» та згідно військового квитка заявник перебуває на військовому обліку з 14.10.2004. Відповідно до п. 20 Положення про порядок проходження альтернативної (невійськової) служби, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.1999 № 2066 (далі - Положення № 2066), територіальний центр комплектування та соціальної підтримки знімає громадянина з військового обліку у зв`язку з проходженням альтернативної служби і видає йому військовий квиток з відміткою: «Знятий з військового обліку у зв 'язку з рішенням місцевої держадміністрації від ____ р. №_____про проходження альтернативної служби. Протокол призовної комісії від _____ р. № ______». Окрім того, п. 57 Положення № 2066 закріплено, що громадянин перебуває на обліку у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки та в відповідному структурному підрозділі місцевої держадміністрації за місцем проживання до досягнення ним 40 років. Станом на 03.03.2025 заявнику виповнилось 42 роки, тобто на момент затримання підстави для затримання заявника відсутні. Наразі заявник на телефонні дзвінки не відповідає. 03.03.2025 о 21-30 год. щодо даної ситуації повідомлено поліцію за номером 102, однак реагування зі сторони правоохоронних органів відсутнє, відібравши пояснення та заяву в заявника, поліцейськими не вжито жодних заходів з його звільнення від незаконного утримання.

Ознайомившись із змістом та матеріалами заяви, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

КПК України передбачає функції слідчого судді, які ним здійснюються в ході кримінального провадження та які можна умовно поділити на кілька груп: 1) розгляд питань, які стосуються застосування, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження (у тому числі й запобіжних заходів); 2) нагляд за дотриманням законності в питаннях затримання особи та утримування її під вартою; 3) надання дозволів на вчинення окремих слідчих дій в ході досудового розслідування; 4) розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування; 5) вирішення питань щодо поміщення неповнолітнього у приймальник-розподільник та щодо направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи; 6) функції слідчого судді в межах міжнародного співробітництва під час кримінального провадження.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Частиною 1 ст. 260 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Право доступу до суду для оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Окрім того, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

У поданій до суду заяві представником заявника викладені вимоги, обґрунтовані незаконністю затримання ОСОБА_1 поліцейським офіцером громади СПОГ ВВГ Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області Словіцьким Р.Р., у результаті чого було складено протокол серії АЗ № 084341 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 261 КУпАП від 03.03.2025, в якому вказано про порушення Охримчуком ч. 1 ст. 210 КУпАП.

КУпАП передбачено такий захід забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення як адміністративне затримання особи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 263 КУпАП загальний строк адміністративного затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, становить не більш як 3 години. При цьому зазначеною нормою визначено, що в необхідних випадках для встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення, строк затримання може становити до трьох діб.

Наведені представником заявника в заяві обставини не вказують на те, що ОСОБА_3 був затриманий через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення в кримінальному провадженні, а до нього було застосовано адміністративне затримання як захід забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, із викладених фактичних обставин дійсно вбачається, що між ОСОБА_3 та уповноваженими особами ТЦК та СП виникли правовідносини, що врегульовані законодавство про мобілізацію та мобілізаційну підготовку.

Затримання громадянина працівниками ТЦК та СП, утримання його без відповідного судового рішення не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, а перевірка законності дій зазначених працівників у такому разі не належать до повноважень слідчого судді та не підлягають розгляду в порядку ст. ст. 206, 303 КПК України.

Уповноважені особи ТЦК та СП не є працівниками органу досудового розслідування, слідства чи прокуратури, діяльність яких може бути предметом перевірки слідчим суддею в порядку вимог ст. ст. 206, 303 КПК України.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2024 року №64/2022, затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2101 -IX, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022 (зі змінами та доповненнями), затвердженого законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ, оголошено загальну мобілізацію.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ (зі змінами та доповненнями) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ТЦ СП для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

По всій території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. Всі військовозобов`язані чоловіки до 60 років станом до 18 липня 2024 року повинні були оновити свої дані згідновказаного вище закону, що відповідно до норм діючого законодавства слугує підставою для перевірки документів та здійснення адміністративного затримання у передбачених законом випадках.

Оскільки згідно матеріалів заяви відносно ОСОБА_3 було здійснено адміністративне затримання, а також за відсутності об`єктивних даних про пред`явлення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення та за відсутності відомостей, що він утримується під вартою, гауптвахті, не можна достеменно стверджувати, що особа незаконно позбавлена свободи, так як у заяві вказано лише про його перебування у ІНФОРМАЦІЯ_3 через незаконні дії ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на викладені в заяві фактичні обставини, які по своїй суті врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, та за відсутності заяв та ознак про кримінальне правопорушення, вказані спірні правовідносини щодо незаконного адміністративного затримання ОСОБА_3 підлягають оскарженню в передбаченому законом порядку як до начальника ТЦК та СП, так і до адміністративного суду, а в разі наявності в діях осіб ознак кримінального правопорушення, в порядку, встановленому КПК України. Тому у відкритті провадження за заявою необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 206, 303, 304 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за заявою адвоката Довгалюка Романа Олександровича в інтересах ОСОБА_1 в порядку статті 12 КПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Л.М. Семенцова