Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

11 листопада 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року,

у с т а н о в и в :

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань подав до Печерського районного суду м. Києва клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.3692 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.4261 КК України, до 6-ти місяців.

Під час автоматизованого розподілу відповідно до вимог ст.35 КПК України для розгляду вказаного клопотання був визначений слідчий суддя ОСОБА_7 .

В судовому засіданні під час розгляду клопотання захисник ОСОБА_3 і підозрюваний ОСОБА_6 заявили відводи слідчому судді ОСОБА_7 , які ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2024 залишено без задоволення.

24.07.2024 і 26.07.2024 захисник ОСОБА_3 подав апеляційні скарги, в яких просить вказану ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи право на подання апеляційної скарги, захисник посилається на забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності як загальну засаду кримінального провадження та висновок у постанові Верховного Суду України від 12.10.2017 у справі № 757/49263/15-к, згідно з яким у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч.3 ст.309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч.4 ст.399 КПК України.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, вважаю, що підстави для відкриття апеляційного провадження відсутні.

Згідно з ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Статтею 309 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді за наслідками розгляду заяви про відвід іншого слідчого судді кримінальним процесуальним законом не передбачено, про що і зазначено в її резолютивній частині.

Посилання захисника на забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності як загальну засаду кримінального провадження, визначену ст.24 КПК України, є слушними, кожному гарантується право на таке оскарження, однак у порядку та у спосіб, передбачені законом.

В рішенні Конституційного Суду України № 19-рп/2011 від 14.12.2011 року зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення ч.2 ст.55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Наведене свідчить про те, що це право не є абсолютним.

Щодо постанови Верховного Суду України, про яку йдеться в апеляційній скарзі, то вона містить висновок про застосування норми права, ухвалений у справі, правовідносини в якій не є подібним правовідносинам у даному провадженні, і стосується оскарження ухвал слідчих суддів, які не передбачені кримінальними процесуальними нормами. У цій же справі слідчий суддя діяв у межах своїх повноважень згідно з ч.3 ст.26 КПК України, відповідно до визначеної ст.81 КПК України процедури і постановив ухвалу, яка передбачена законом.

Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

А тому у відкритті провадження за апеляційними скаргами захисника належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_1