18 грудня 2024 року м. Запоріжжя
У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2021 призначено підготовче судове засідання по вказаному кримінальному провадженню.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2022 обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оголошено у розшук, провадження у справі зупинено.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2024 відновлено судове провадження у цій справі для розгляду клопотання прокурора про оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук, поданого до суду 22.03.2024.
09.12.2024 прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки наявні підстави, передбачені ст. 177 КПК України, а також те, що обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
У зв`язку з цим, ухвалою суду від 09.12.2024 кримінальне провадження було відновлено, призначено судове засідання для розгляду вказаного клопотання прокурора.
Прокурор у судовому засіданні заявлене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.
Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.
Обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, ухвалою суду від 09.04.2024 оголошений у міжнародний розшук, оскільки перетнув державний кордон України та перебуває за її межами.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та вивчивши клопотання прокурора у межах вирішуваних питань, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений, зокрема, оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження суд за участю обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2024 у вказаному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_4 оголошений у міжнародний розшук.
При вирішенні даного клопотання, суд бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України. Судом у ході розгляду клопотання прокурора не встановлено обставин, які б свідчили про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, про який йому було повідомлено на стадії досудового розслідування. Крім того, у даному кримінальному провадженні триває проведення підготовчого судового засідання.
Європейський суд з прав людини наголошує, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним в сенсі пункту 1 статті 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин (рішення у справах „Нештак проти Словаччини та „Хайредінов проти України).
У ході розгляду клопотання прокурора судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 протягом тривалого часу у судові засідання не з`являвся, поважність причини неявки суду не повідомляв, перетнув державний кордон України та перебуває за її межами, у зв`язку із чим судом оголошений міжнародний розшук.
Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про особу ОСОБА_4 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також обставини та наслідки його вчинення, та на підставі досліджених матеріалів кримінального провадження, приходить до висновку про підтвердження у повному обсязі ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено прокурором.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, у справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У рішенні «Чеботарь проти Молдови» 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Враховуючи наявність достовірних доказів, які надані суду щодо переховування обвинуваченого від суду, у зв`язку з чим його оголошеного у міжнародний розшук, з урахуванням обставин, визначених ст. 178 КПК України, достатності доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про підтвердження обставин, які свідчать про недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, про обрання якого просить прокурор, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Відтак, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , слід задовольнити.
На підставі ч. 4 ст. 197 КПК України, строк дії даної ухвали судом не встановлюється.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 197, 315, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Відповідно до ч. 6 статті 193 КПК України, після затримання обвинуваченого і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1