Єдиний унікальний номер 448/1682/24
Провадження № 1-кп/448/234/24
В И Р О К

Іменем України

03.12.2024 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська кримінальне провадження за №0000222 від 08.08.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Довгомостиська, Яворівського району, Львівської обласні, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, розлученої, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1. ОСОБА_3 , проживаючи за адресою АДРЕСА_2 та користуючись земельною ділянкою з кадастровим номером :06:014:0012, на якій знаходиться житловий будинок, у березні 2024 року, маючи умисел на незаконний посів та вирощування конопель, без спеціального на те дозволу, не маючи ліцензії Кабінету Міністрів України та уповноваженого ним органу на культивування конопель, який входить до списку №3 таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних прекурсорів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 та згідно ст.7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» посіяла та вирощувала на даній присадибній земельній ділянці рослини коноплі, які мають анатомо-морфологічні ознаки, характерні для рослин коноплі, містять каннабіноїди і відносяться до рослин роду коноплі (Cannabis). Рослини роду коноплі (Cannabis) відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби і психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

07 серпня 2024 року працівниками ВНП №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області проведено огляд вищевказаної земельної ділянки, на якій розташований будинок АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено і вилучено 117 (сто сімнадцять) рослин коноплі, які ОСОБА_3 незаконно посіяла та в подальшому вирощувала без мети збуту.

2. Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.310 КК України як незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

ІІ. Позиція обвинуваченої

3. В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та підтвердила обставини, що наведені у обвинувальному акті. Пояснила, що, дійсно, зареєстрована і частково проживає в с. Зимна Вода, проте також на вихідні проживає в АДРЕСА_2 на вихідні за адресою АДРЕСА_2 та користується земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок. Приблизно у березні 2024 року, посіяла та вирощувала рослини коноплі приблизно 117 штук, не маючи спеціального дозволу. Вказала, що мети збуту не мала, хотіла виростили рослини для власних потреб, зокрема має сестру із психічними захворюваннями і заварює для неї заспокійливе.

4. У вчиненому щиро розкаялася, зазначила, що критично оцінює свої діяння, зробила для себе відповідні висновки, просила не застосовувати суворої міри покарання. Згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згідна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без дослідження доказів, якими підтверджуються встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також згідна із встановленими обмеженнями оскарження вироку за результатами розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні.

Зазначила, що готова понести призначене судом покарання, просила не ізольовувати її від суспільства.

ІІІ. Оцінка Суду

5. Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, вона та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, та, роз`яснивши їм положення КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

6. Суд обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_3 та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого, як особу.

7. Показання обвинуваченої ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

8. Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченої, у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

9. Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення.

10. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

11. Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною другою статті 310 КК, як незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

12. Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі, поза розумним сумнівом.

ІV. Призначення покарання

13. При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

14.Обвинувачена ОСОБА_3 , вчинила кримінальне правопорушення, які згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

15. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченою.

16. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

17. Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

18. Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

19. Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом враховується те, що така раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаялася у вчиненому, яке проявилося в критичній оцінці свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що вона більше подібного не вчинить і бажає виправитись; беззастережно визнала свою вину у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виражається в тому, що винна добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надала допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття, а також, враховуючи, її стан здоров`я, яка на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, розлучена, крім того, обставини, що обтяжують покарання відсутні.

20. З огляду на викладене, та, враховуючи позицію прокурора, яка просила призначати покарання для обвинуваченої у виді позбавлення волі на строк 3 років та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку та погоджується з думкою державного обвинувача про призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання саме у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст.310 КК України.

21. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченому положень частини першої статті 75 КК, тобто для звільнення його від відбування кримінального покарання з випробуванням суд приймає до уваги, висновки, викладені ВС в постанові від 26.04.2018 (справа № 757/15167/15-к), а саме відповідно до вимог статті 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вже суд зазначив вище, загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд також погоджується із думкою прокурора, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час іспитового строку. Тому припустимо звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винної і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на неї обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

22. Вирішуючи питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, слід зазначити, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

23. У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

24. З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в 1 рік із покладенням на неї обов`язків, регламентованих ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

25. Підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 ст.69 КК України, суд не вбачає.

26. Суд приходить до переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

27. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

28. Ухвалою від 13.08.2024 накладений арешт на як речові докази, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно відсутні.

29. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

30. У відповідності до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України процесуальні витрати по справі необхідно стягнути з обвинуваченої в користь держави.

31. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

32. Цивільний позов по справі не заявлений.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

у х в а л и в :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.310 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

2. Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо вона протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

3. Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4. Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку.

5. Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області №448/1429/24 від 13.08.2024.

6. Речові докази у кримінальному провадженні:

6.1. 103 (сто три) рослини зеленого кольору схожої на «Канабіс» та 14 (чотирнадцять) стебел рослин зеленого кольору схожої на «Канабіс» в напівсухому вигляді знищити.

7. Процесуальні витрати на залучення експерта на проведення експертизи наркотичних засобів у кримінальному провадженні в розмірі: 1893 (тисячу вісімсот дев`яносто три) грн. 20 коп. та 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) грн. 84 коп. - стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

8. Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлений.

9. Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

10. Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

11. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

12. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

13. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду виготовлений та підписаний суддею в нарадчій кімнаті 03.12.2024.

Суддя ОСОБА_6