Провадження № 1-кп/204/570/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Красногвардійський районный суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, з приміщення зали судових засідань кримінальне провадження № 0001030, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Латівка Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, на утриманні нікого не маючого, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, місця реєстрації не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 04.10.2004 Цетрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) 14.02.2005 Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 3) 22.03.2006 Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; 4) 03.10.2007 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; 5) 26.05.2010 Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 395, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік; 6) 01.09.2011 Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст.263, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 6) 29.09.2011 Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 7) 21.11.2011 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці; 14.02.2012 Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці; 8) 16.12.2014 Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 9) 26.01.2015 Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 10) 13.02.2019 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; 11) 28.05.2020 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, звiльнений по вiдбуттю строку покарання 19.06.2023; 12) 30.10.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років; 13) 07.12.2023 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не утриманні нікого не маючого, офіційно не працюючого, місця реєстрації не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 14.09.1998 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст.140, ч. 1 ст. 145, ч. 3 ст. 142, ст. 86-1, ст. 44, ч. 1 ст.89, ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 42 КК України до позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна; 2) 07.02.2002 Криворізьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 188, ст. 69, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 3) 25.05.2006 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 188, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців; 4) 23.09.2010 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; 5) 26.10.2010 Криворізьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років; 6) 23.05.2015 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 7) 24.03.2015 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці; 8) 02.04.2015 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 9) 18.04.2019 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 10) 22.10.2019 Криворізьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці; 11) 25.10.2019 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 12) 04.02.2020 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 17.02.2020 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці; 13) 24.02.2020 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст.263, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці; 14) 04.03.2020 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст.15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 44 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 15) 16) 01.06.2020 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці; 17) 24.07.2020 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці; 18) 22.08.2022 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31.11.2022 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звiльнений по вiдбуттю строку покарання 11.07.2023, 19) 30.10.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, маючи не зняту та погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не стали, належних висновків для себе не зробили та знову вчинили умисне кримінальне правопорушення проти власності.

Так, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 08.09.2023 о 12:54 хвилин, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи у входу в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ФОП « ОСОБА_8 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , заздалегідь розподіливши між собою ролі, пересвідчившись у відсутності інших покупців у магазині, усвідомлюючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою між собою, про вчинення крадіжки грошових коштів, з проникненням у інше сховище, зайшли в середину магазину, після чого за розподіленими ролями ОСОБА_7 відволікав продавця магазину, щоб не бути викритими сторонніми особами та продавцем ОСОБА_9 , перейшовши з нею в сторону магазину, де була розташована морозильна камера з морозивом, а саме морозиво, яке він попрохав дістати з холодильника, тим самим відволікаючи від касової зони, а ОСОБА_6 цим часом, провів своєю лівою рукою під столом касової зони та виявивши касу, у якій зберігались грошові кошти, долаючи перешкоду у вигляді прилавку, перекинув ліву руку через стіл прилавку, відкрив шухлядку, дістав з каси грошові кошти у сумі 2150 гривень, які належать потерпілій ФОП « ОСОБА_8 », тим самим проник до іншого сховища. Вказані грошові кошти він поклав до лівої кишені штанів, чорного кольору одягнених на ньому, та знаком показав ОСОБА_7 , що кошти знаходяться в нього, та вони покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_7 , спричинили потерпілій ФОП « ОСОБА_8 », матеріальний збиток на суму 2150 гривень.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше сховище, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше сховище, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро покаявся та показав про скоєння ним злочинів спільно з ОСОБА_7 за обставин, встановлених судом. Крім того, ОСОБА_6 показав, що він разом з ОСОБА_7 проникли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де з каси він викрав грошові кошти. Грошовими коштами розпорядились на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро покаявся та показав про скоєння ним злочинів спільно з ОСОБА_6 за обставин, встановлених судом. Крім того, ОСОБА_7 показав, що він разом з ОСОБА_6 проникли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де з каси ОСОБА_6 викрав грошові кошти, а він у цей час відволікав продавця, щоб вони не були поміченими. Грошовими коштами розпорядились на власний розсуд.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, відповідно до якої просила провести судовий розгляд без її участі не заперечує проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, покарання обвинуваченим просить призначити на розсуд суду.

За згодою учасників судового провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає. Учасникам справи роз`яснено, що вони в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати в апеляційному порядку обставини, які ні ким не оспорювались під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше сховище, в умовах воєнного стану.

Дослідивши обвинувальний акт та допитавши обвинувачених, враховуючи вимоги ст. 94 КПК України, суд з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і основоположних свобод, керуючись положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті в частині зміни правової кваліфікації інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочину з ч. 4 ст. 185 КК України на кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Роблячи вищезазначений висновок про необхідність перекваліфікації дій обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд виходить з наступного.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже внесення змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, оскільки ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 ПК України передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

З 01 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2023 року в сумі 2684,00 грн. Так, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342,00 грн. (2684,00 грн. х 50%).

Згідно нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість викраденого майна шляхом крадіжки на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757,00 грн. Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з 09 серпня 2024 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна шляхом крадіжки на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2023 році становило 2684,00 грн.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше сховище, в умовах воєнного стану, при цьому вартість майна, яким заволоділи обвинувачені складає 2150 грн.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України. Однак, оскільки діяння вчинене з проникненням у інше сховище особи, дії обвинувачених підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України, при цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 3 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, з огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України, суд виходить із фактичних обставин, установлених у судовому засіданні.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, зокрема, у незаконному проникненні до іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 усвідомлювали, що касова зона магазину ФОП « ОСОБА_8 », до якої вони за попередньою домовленістю протиправно проникли, перебуває у володінні іншої особи.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК України, суд уважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_10 та ОСОБА_7 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 08.09.2023 о 12:54, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи у входу в магазин «Овочі та Фрукти» ФОП « ОСОБА_8 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , заздалегідь розподіливши між собою ролі, пересвідчившись у відсутності інших покупців у магазині, усвідомлюючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, за попередньою змовою між собою, про вчинення незаконного проникнення у інше сховище, зайшли в середину магазину, після чого за розподіленими ролями ОСОБА_7 відволікав продавця магазину, щоб не бути викритими сторонніми особами та продавцем ОСОБА_9 , перейшовши з нею в сторону магазину, де була розташована морозильна камера з морозивом, а саме морозиво, яке він попрохав дістати з холодильника, тим самим відволікаючи від касової зони, а ОСОБА_6 цим часом, провів своєю лівою рукою під столом касової зони та виявивши касу, у якій зберігались грошові кошти, долаючи перешкоду у вигляді прилавку, перекинув ліву руку через стіл прилавку, відкрив шухлядку, тим самим проник до іншого сховища.

Таким чином умисні дії ОСОБА_7 , які виразились у незаконному проникненні до іншого володіння особи, кваліфікуються за ч. 1 ст. 162 КК України.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у незаконному проникненні до іншого володіння особи, кваліфікуються за ч. 1 ст. 162 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особливості кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винних, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Досліджуючи обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд ураховує, що він є особою раніше судимою, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, на утриманні нікого не має, постійного місця проживання не має.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття обвинуваченого, відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є рецидив кримінального правопорушення.

Між тим судом встановлено, що ОСОБА_6 є собою раніше судимою, судимість у якого не знята та погашена у встановленому законом порядку. Проте обвинувачений через невеликий проміжок часу після звільнення з місця позбавлення волі вчинив кримінальний проступок, що в свою чергу свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення. За таких обставин обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання новим злочинам.

Таким чином суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі. Ураховуючи, що вказаний кримінальний проступок вчинено обвинуваченим до постановлення у відношенні нього вироку Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу від 20 травня 2024 року, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України суд вважає необхідним остаточно призначити обвинуваченому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі. Цей захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості засудженого, нейтралізує негативні наслідки та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини. Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Досліджуючи обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд ураховує, що він раніше судимий, не працює, неодружений, утриманців не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з лютого 2001 року по квітень 2002 року звертався за медичною допомогою з приводу вживання канабіноїдів зі шкідливими наслідками, постійного місця проживання не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, відшкодування шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є собою раніше судимою, судимість у якого не знята та погашена у встановленому законом порядку. Проте обвинувачений через невеликий проміжок часу після звільнення з місця позбавлення волі вчинив кримінальний проступок, що в свою чергу свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення. За таких обставин обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання новим злочинам.

Ураховуючи вищевикладені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції статті, за якою кваліфіковано його діяння. Ураховуючи, що даний кримінальний проступок вчинений обвинуваченим до постановлення у відношенні нього вироку Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу від 20 травня 2024 року, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України суд вважає необхідним остаточно призначити обвинуваченому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України суд стягує з обвинувачених, з кожного у рівних частинах на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судових товарознавчих експертиз.

Керуючись статтями 86, 100, 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень - по даній справі та за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2024 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

У строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахувати строк покарання, відбутий за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2024.

Запобіжний захід не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_7 остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень - по даній справі та за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2024 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

У строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк покарання, відбутий за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2024.

Запобіжний захід не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази: CD-R диск з відеозаписом, який долучено до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках з кожного на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення: судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/104-23/32798-Д від 20.09.2023 у розмірі 956 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1