Кримінальне провадження №629/2238/25
Номер провадження 1-кп/629/191/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду м. Лозова кримінальне провадження №0000084 від 11.03.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перемога Лозівського району Харківської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, працюючого на посаді монтера колії виробничого підрозділу «Лозівська дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», військовозобов?язаного, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

08.03.2025, близько 19:00, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували на відкритій ділянці місцевості поблизу першого під?їзду будинку АДРЕСА_2 , де на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин у них виникла словесна сварка, в ході якої у останнього виник умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , цього ж дня, приблизно у той же час, перебуваючи за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілій і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, схватив ОСОБА_4 рукою за волосся та почав їх смикати, після чого схиливши голову останньої до низу наніс потерпілій один удар коліном правої ноги в область обличчя.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: гніздового розрідження волосся в правій та лівій тім?яних областях волосистої частини голови, синця в області проекції лівої виличної кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд вчиненого ОСОБА_3 кримінального проступку в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно із заявою ОСОБА_3 від 31.03.2025 року щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеної та підписаної за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Отже, в ході дізнання ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за

його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження № 0000084, в якому виклав клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_4 в заяві від 31.03.2025 року, вказала, що погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком.

Вивченням особи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Перемога Лозівського району Харківської області, громадянин України, із загальною середньою освітою, працюючий на посаді монтера колії виробничого підрозділу «Лозівська дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», розлучений, маючий на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на військовому обліку перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше перебував з 2007 року з діагнозом вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, знятий з обліку з покращенням, за місцем роботи характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

ВС ККС в постанові від 09.02.2023 року у справі №400/1498/18, вказав, що обґрунтовуючи стан сп?яніння, суд вправі посилатись не лише на висновок експертизи, а й на інші докази, зокрема, і медичні документи (акти судово-медичних досліджень, довідки, видані медичними установами тощо).

В обвинувальному акті, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , вказано - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, обтяжуюча обставина ґрунтується на показах, відібраних у свідка, потерпілого та обвинуваченого.

Ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України закріплений принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, за якими ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь. Роз`яснення суворого додержання, закріпленого у ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості містяться також у п.18 Постанови №9 Пленуму ВСУ від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Враховуючи відсутність доказів освідування особи обвинуваченого, зважаючи на відсутність висновків експертів та інших медичних документів, які б доказували факт вживання ОСОБА_3 спиртних напоїв, суд не вбачає підстав для врахування стану алкогольного сп`яніння як обтяжуючої обставини.

Покази свідка та потерпілого ґрунтуються лише на їх сприйнятті, однак не доводять факту вживання ОСОБА_3 алкоголю, оскільки сам по собі момент вживання вони не бачили та експертиза рідини, яку вживав обвинувачений проведена не була.

Щодо показів обвинуваченого, суд виходить з того, що ОСОБА_3 не був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, а тому його свідчення не можуть бути взяті в основу обвинувачення.

Враховуючи вище вказане, суд не вбачає підстав для врахування обтяжуючої обставини, вказаної в обвинувальному акті.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за вчинений кримінальний проступок, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даними про особу.

В даному випадку, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Із урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставини, яка пом`якшує покарання, зважаючи на відсутність обтяжуючих обставин, беручи до уваги обставини скоєння кримінального проступку та відношення до скоєного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що обвинувачений є офіційно працевлаштованим та має на утриманні дітей, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення

обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування ст.ст.75, 76, 69, 69-1 КК України у суду немає.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

У кримінальному провадженні(проступку) цивільний позов не заявлено.

Викривачі у кримінальному провадженні - відсутні.

У кримінальному провадженні відсутні витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням експертиз.

У кримінальному провадженні речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження та обмежувальні заходи не обирати.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Викривачі у справі відсутні.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експертів - відсутні.

Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи в межах кримінального провадження відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КК України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту отримання його копії.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1