Справа № 314/201/25
Провадження № 1-кс/314/125/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2025 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання слідчого СВ ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП України в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000011 від 04.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Комиш-Зоря Куйбишевського району Запорізької області, громадянина України, який має неповну вищу освіту, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, є особою з інвалідністю 3 групи, працевлаштований на посаді ТОВ «Агропроінвест-08» на посаді слюсаря контрольно-вимірювальних приладів та автоматики, виключений з військового обліку, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, на початку травня 2022 року, в денний час доби (більш точного часу та дати в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на відкритій ділянці місцевості - лісосмуга, що розташована поблизу м. Вільнянськ, Вільнянська ТГ Запорізької області, на землі, під стовбуром дерева, незаконного придбав: 2 підривачі типу УЗРГМ-2; підривач типу УЗД; корпус гранати Ф-1; корпус гранати РГД-5; корпус гранати РГН; гранату М-67 в зборі, таким чином здійснив придбання вибухових пристроїв.

Після чого, ОСОБА_5 переніс придбані ним вибухові пристрої за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , де почав незаконно їх зберігати, без передбаченого законом дозволу до 17.01.2025.

17 січня 2025 року, о 06 годині 32 хвилини, працівниками поліції, в ході проведення санкціонованого Вільнянським районним судом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні домоволодіння - спальній кімнаті було виявлено та у присутності понятих вилучено: корпус гранати Ф-1, з маркуванням: 386-84-80Т; підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням: 25-80 УЗРГМ-2 583; підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням 220-81 УЗРГМ-2 УЗЧП, підривач типу УЗД з маркуванням: УЗД 350Ф 3-85; корпус гранати РГД-5 з маркуванням: «трикутник»-22-91Т, корпус гранати РГН з маркуванням: РГН 254 8-85; гранату М-67, які є вибуховим пристроєм корпусами бойових ручних оборонних осколкових гранат.

17.01.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5

- може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- може незаконно впливати на та свідків та експерта у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від органів досудового розслідування.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і передбаченого покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Таким чином, ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповані території України, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та, як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Отже існує ризик того, що ОСОБА_5 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, оскільки ризики, зазначені стороною обвинувачення, не обґрунтовані. Захисник підозрюваного зазначила, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю 3 групи, офіційно працевлаштований, тому до підозрюваного можна застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Перевіривши надані матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, його захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами.

У клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя не може погодитися з такими висновками сторони обвинувачення, оскільки підозрюваний сприяє розкриттю кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, має інвалідність 3 групи. Твердження слідчого про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя не приймає доводи слідчого та прокурора з приводу того, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного, оскільки вважає, що з цього приводу не наведено переконливих доказів, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_5 буде переховуватися від слідства та суду, вчинить інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність доказів причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, достатньо застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Керуючисьст.ст. 131-132, 177-178, 181, 183-184, 193-194, 196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло підозрюваного, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками з приводу кримінального провадження, відкритого за його підозрою, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, прибувати за викликом слідчого, прокурора або суду.

Визначити строк дії ухвали до 17.03.2025.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для негайного виконання і постановки підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік, про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

18.01.2025