справа № 208/1307/25
№ провадження 1-кс/208/585/25
УХВАЛА

Іменем України

29 січня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста м. Зугдіді, Грузія, громадянина України, маючого середню освіту, тимчасово не працюючого, вдівця, маючого на утриманні двох дітей віком до 18 років, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погоджене з прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий у своєму клопотанні посилається на те, що сукупним аналізом обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців) поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення, (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків), підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись:

Переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), так як підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні, тяжкого злочину, тобто у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні даного кримінального правопорушення йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а відтак усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинені діяння та санкцію інкримінованого кримінального правопорушення, вказує на те, що підозрюваний може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органу досудового розслідування та / або суду з метою уникнення покарання за вчинення ним кримінального правопорушення. Також, вказане свідчить, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе залишити місто Кам`янське та прийняти спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім цього, 27.12.2023 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, по кримінальному провадженню №0001677 за ч. 4 ст. 186 КК України скеровано обвинувальний акт, однак під час розгляду вказаного судового провадження, підозрюваний будучи належним чином повідомленим про дату та час проведення судового засідання, неодноразово до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, не з`являвся, та 30.04.2024 ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, останній оголошений у розшук.

Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - не встановлено.

Незаконно впливати на потерпілого або свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному, в додатках до клопотання про обрання запобіжного заходу, надавалися копії матеріалів кримінального провадження, в яких зазначено анкетні дані потерпілого та свідків, тому, останній може намагатись вплинути на них шляхом вмовляння, тиску, погроз, залякувань, викликання жалю до себе, або будь-яким іншим способом з метою зміни ними показань для уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення. Крім цього підозрюваний знайомий та підтримує дружні відносини зі свідком ОСОБА_7 , яка за проханням підозрюваного заклала до ломбарду мобільний телефон потерпілого, тому підозрюваний змогу в подальшому намагатись вплинути на свідка, з метою зміни останньою раніше наданих показань.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не працює, законного джерела доходів не має, має незняті та непогашені судимості з 1995 року, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, відносно якого 27.12.2023 обвинувальний акт за ч. 4 ст. 186 КК України, скеровано до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, для розгляду. ОСОБА_5 не одноразово судимий за ст.ст. 186, 187 КК України, та систематично вчиняє однорідні кримінальні правопорушення проти власності.

Все вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, з метою заробітку грошових коштів, може продовжити свою злочинну діяльність, та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Відтак, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні, застосувати запобіжний захід з визначенням застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів.

Слідчий у судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Підозрюваний в судовому засіданні прохав, щоб йому обрали більш м`який запобіжний захід. Зауважив, що має захворювання та потребує лікування.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що підзахисний має на утриманні неповнолітніх дітей, вдівець. Працює неофіційно, перебуває на обліку лікарів, потребує лікування, а тому прохала застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до матеріалів клопотання зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка раніше вчиняла кримінальні правопорушення за ст.ст. 186, 187 КК України, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 КК України за наступних обставин.

18.01.2025 приблизно о 12.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебував у приміщенні кафе «Машенька» за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр. Василя Стуса, буд. 3Б, де розпивав спиртні напої з раніше незнайомим йому чоловіком - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого при собі був мобільний телефон марки «ZTEBlade A71 A7030 3/64GB», сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , в силіконовому чохлі чорного кольору, який знаходився на столі за яким вони сиділи. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник прямий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій прямий протиправний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи 18.01.2025 приблизно о 12.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) у приміщенні кафе «Машенька» за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр. Василя Стуса, буд. 3Б, ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, повторно, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та розуміючи, що діє в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року (з подальшими змінами), а також розуміючи, що своїми діями здійснює незаконне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що потерпілий, тимчасово втратив контроль над своїм майном, а саме відійшов від столу за яким вони сиділи, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступувикрав зі столу мобільний телефон марки «ZTE Blade A71 A7030 3/64GB», сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , вартістю 3973 гривень 20 копійок, в силіконовому чохлі чорного кольору вартістю 141 гривень 63 копійок.

Заволодівши викраденим майном та утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнової шкоди на загальну суму 4114 гривень 83 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану.

Вина ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків та потерпілого, протоколами пред`явлення особи для впізнання свідкам та потерпілому, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Із аналізу практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Мерабішвілі проти Грузії» можна виділити такі критерії стандарту доказування «обґрунтована підозра»: існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення; факти, якими обґрунтовується підозра можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність; обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні; стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 132 КПК встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий,прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Як встановлено під час розгляду клопотання, 29.01.2025 року про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення із правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України було повідомлено ОСОБА_5 .

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Отже, описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді підстави дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

Переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), так як підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні, тяжкого злочину, тобто у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні даного кримінального правопорушення йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а відтак усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинені діяння та санкцію інкримінованого кримінального правопорушення, вказує на те, що підозрюваний може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання за вчинення ним кримінального правопорушення. Також, вказане свідчить, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе залишити місто Кам`янське та прийняти спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Незаконно впливати на потерпілого або свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному, в додатках до клопотання про обрання запобіжного заходу, надавалися копії матеріалів кримінального провадження, в яких зазначено анкетні дані потерпілого та свідків, тому, останній може намагатись вплинути на них шляхом вмовляння, тиску, погроз, залякувань, викликання жалю до себе, або будь-яким іншим способом з метою зміни ними показань для уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення. Крім цього підозрюваний знайомий та підтримує дружні відносини зі свідком ОСОБА_7 , яка за проханням підозрюваного заклала до ломбарду мобільний телефон потерпілого, тому підозрюваний змогу в подальшому намагатись вплинути на свідка, з метою зміни останньою раніше наданих показань.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не працює, законного джерела доходів не має, має незняті та непогашені судимості з 1995 року, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, відносно якого 27.12.2023 обвинувальний акт за ч. 4 ст. 186 КК України, скеровано до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, для розгляду. ОСОБА_5 не одноразово судимий за ст.ст. 186, 187 КК України, та систематично вчиняє однорідні кримінальні правопорушення проти власності.

Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою підтвердження або спростування підозри, яка стала підставою для затримання, що повинно підтвердити або спростувати підозру.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому слідчий суддя враховує і те, що в судове засідання не було надано доказів того, що застосування будь якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Отже з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , з визначенням розміру застави 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати у рамках кримінального провадження № 0000083 від 20.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста м. Зугдіді, Грузія, громадянина України, маючого середню освіту, тимчасово не працюючого, вдівця, маючого на утриманні двох дітей віком до 18 років, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з 29.01.2025 року до 29.03.2025 року включно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 4 ст. 183 КПК України, визначити ОСОБА_5 розмір застави 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 680,00 гривень. У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 29.03.2025 року:

1)прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду, в межах даного кримінального провадження;

2)не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по справі поза межами судового засідання.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1