Справа № 357/2381/25
У Х В А Л А

27.02.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0002014 внесеному до ЄРДР 04.06.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 144-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ч. 3 ст. 88 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002014 внесеному до ЄРДР 04.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 144-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні. Поданий цивільний позов вважала за доцільне розглядати одночасно з обвинувальним актом. Також, надав суду клопотання про продовження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжних заходів у виді тримання під вартою.

Клопотання вмотивовані тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, ризики, які були враховані судом при обранні та продовженні запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшилися та продовжують існувати.

ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину, ризики, які були враховані судом при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшилися та продовжують існувати.

Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому, просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Також при продовженні запобіжного заходу ОСОБА_4 просить визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо призначення справи до розгляду не заперечував. Також не заперечував проти призначення до розгляду цивільного позову потерпілого та його одночасного розгляду з обвинувальним актом. Щодо запобіжного заходу - просив змінити на інший запобіжний захід, а саме домашній арешт. Зазначив, що має постійне місце проживання в м. Біла Церква - орендує житло у батька ОСОБА_8 . Повідомив, що бажає скористатися ст. 63 Конституції України.

Обвинувачений ОСОБА_3 щодо призначення справи до розгляду не заперечував, також не заперечував проти призначення до розгляду цивільного позову потерпілого та його одночасного розгляду з обвинувальним актом. Щодо запобіжного заходу - просив змінити на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 в частині призначення обвинувального акту та цивільного позову до розгляду не заперечував. Щодо продовження строків запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 заперечував. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 в частині призначення обвинувального акту та цивільного позову до розгляду не заперечувала. Щодо продовження строків запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 заперечувала. Просила змінити запобіжний захід ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, дослідивши наявні в розпорядженні суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено у відповідності до положень ст. ст. 291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду не виявлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 144-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

На підставі ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та те, що правом звернення з цивільним позовом потерпілий наділений до початку судового розгляду кримінального провадження, форма і зміст позовної заяви відповідає вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства, тому суд вважає за необхідне прийняти до розгляду в межах кримінального провадження заявлений цивільний позов.

В силу вимог ч. 5 ст. 314 КПК України суд дійшов до висновку про недоцільність складання досудової доповіді органом пробації.

Судове засідання у даному кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито.

У судове засідання необхідно викликати прокурора, потерпілого, захисників, обвинувачених.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених.

Ухвалами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2024 року, 25.12.2024 року та 11.02.2025 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 неодноразово продовжено запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 закінчується 03.03.2025 року і розглянути вказане кримінальне провадження до закінчення вказаних строків не вбачається можливим, тому враховуючи вимоги ст. 315 КПК України, суд зобов`язаний розглянути клопотання щодо запобіжних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою обґрунтовані та підлягають задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставами для обрання та продовженння запобіжних заходів у виді тримання під вартою щодо обвинувачених не зменшилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі і домашнього арешту в судовому засіданні не встановлено.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності ОСОБА_3 , дані про особи обвинувачених, а також, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України та обставини відповідно до ст. 178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 винятковий вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В даному конкретному випадку, продовження строку тримання під вартою виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, суд на теперішній час не встановив.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зокрема і домашній арешт, не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а тому клопотоння обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягають.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з частиною шостою статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

При постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням наведених обставин, суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану ОСОБА_4 , встановлених ризиків, суд дійшов висновку про визначення обвинуваченому ОСОБА_4 застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На переконання суду саме такий розмір застави здатен забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 рпокладених на нього обовязів, запобігти встановленим ризикам та не є завідомо непомірним для нього.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 314-316 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню №0002014 внесеному до ЄРДР 04.06.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 144-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 10 год. 00 хв. 10 березня 2025 року.

Позовну заяву ОСОБА_10 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування завданої шкоди прийняти до розгляду та розглядати її одночасно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0002014 внесеному до ЄРДР 04.06.2024 року.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілого, захисників, обвинувачених.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

Клопотання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про зміну запобіжних заходів з тримання під вартою на домашній арешт, залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», продовжити на 60 днів, тобто до 27.04.2025 включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», продовжити на 60 днів, тобто до 27.04.2025 включно.

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240.00 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем), на наступний депозитний рахунок:

Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області: UA0018661 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу - ТУ ДСА України в Київській області, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ - 26268119.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого який вніс заставу з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти.

В разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати до органу досудового розслідування, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) докласти зусиль до пошуку роботи.

У разі внесення застави, встановити двохмісячний строк дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений, який вніс таку заставу вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_11