В И Р О К

іменем України

Справа № 126/1875/21

Провадження № 1-кп/126/26/2025

"16" січня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження №0000229 від 24.07.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого:

- 29.03.2010 Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, 09.08.2012 звільнений на підставі ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 01.08.2012 умовно- достроково з Літинської виправної колонії №123 Вінницької області з невідбутим терміном 1 рік 2 місяці 19 днів;

- 13.06.2013 Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 296 КК України, до покарання у виді 5 місяців арешту, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання по вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 29.03.2010 та призначено покарання у виді 1 рік 3 місяці позбавлення волі, 25.11.2014 на підставі ухвали Вінницького районного суду Вінницької області відповідно до ст. 6 Закону України «Про амністію» невідбуту частину терміну скорочено на 1/2;

- 28.11.2017 Голосіївським районним судом м. Київ за ч. 2 ст. 186, ч. 5 ст. 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, 30.06.2020 звільнений на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2020 умовно-достроково з Вінницької виправної колонії № 86 Вінницької області з невідбутим терміном 1 рік 2 місяці 26 днів, -

-

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2021 близько 23 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у домоволодінні, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , спільно із ОСОБА_6 , господарем будинку ОСОБА_7 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, розпивали алкогольні напої.

Після застілля, ОСОБА_4 , враховуючи темну пору доби, вирішив провести до місця тимчасового проживання ОСОБА_6 , на що остання погодилась, та вони у двох почали свій рух до вул. Пилипонівська м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області.

Дорогою у ОСОБА_4 виник раптовий умисел на шахрайське заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_6 , якого вона несла у руці.

Підходячи до місця тимчасового проживання ОСОБА_6 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з корисливого мотиву, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , попрохав надати йому мобільний телефон з метою здійснення телефонного дзвінка. На прохання останнього ОСОБА_6 добровільно передала йому свій мобільний телефон торгової марки «Хіаоші Redmi Note 9S», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4752/21-21 від 28.07.2021 становить 4631 грн. 71 коп., та попрямувала до житлового будинку за власною потребою.

Отримавши вказаний телефон, ОСОБА_4 переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, та тримаючи в руках мобільний телефон торгової марки «Хіаоші Redmi Note 9S», в якому знаходилась сім - карта мобільного оператора «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, переконавшись у тому, що ОСОБА_6 знаходиться в приміщенні будинку, зник з місця вчинення злочину, забравши з собою викрадений мобільний телефон, яким розпорядився на власний розсуд, а саме віддав мобільний телефон своєму товаришеві ОСОБА_7 , якому не повідомив, що він викрадений.

Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 на суму 4631 грн. 71 коп.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння злочину.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_4 роз`яснено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

При обранні покарання ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відповідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином; дані про його особу, згідно яких обвинувачений під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, не працює, має незняту і непогашену судимість, вчинив злочин у період умовно-дострокового звільнення.

Обставиною, що пом`якшуює покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.66 КК України є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України є рецедив кримінальних правопорушень та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, оскільки обставини встановлені під час судового розгляду свідчать, що ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів проти власності, при цьому останній не скористався наданою йому можливістю довести своє виправлення без відбування реальної міри покарання, оскільки вчинив злочин будучи умовно-достроково звільненим, що на думку суду свідчить про його стійку схильність до вчинення кримінальних правопорушень та не сприйняття встановлених суспільних правил поведінки та можливих негативних наслідків від вчинення протиправних ним діянь як для себе так і для оточуючих. І на таку його поведінку не впливає і реальна небезпека можливості застосування щодо нього покарання у вигляді позбавлення волі, яке було визначене попереднім вироком суду. А тому останньому слід призначити покарання лише у вигляді позбавлення волі.

На думку суду, такий вид покарання буде достатній, як кара для обвинуваченого та є необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами та відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання суд виходить з наступного.

Вироком Голосіївського районного суду м.Київ від 28.11.2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 України та призначено покарання у виді позбавлення волі терміном на 4 роки. 30.06.2020 звільнений на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2020 умовно-достроково з Вінницької виправної колонії №86 Вінницької області з невідбутим терміном 1 рік 2 місяці 26 днів.

Згідно зі статтею 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується під умовою того, що звільнена особа не скоюватиме протягом невідбутої частини покарання нового злочину. Тому в разі вчинення такою особою протягом строку умовно-дострокового звільнення нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. За змістом п. 26 вказаної постанови невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК України).

З огляду на викладене остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, приєднавши йому до покарання, визначеного новим вироком суду, частину невідбутного покарання за попереднім вироком Голосіївського районного суду м.Київ від 28.11.2017 року. При цьому, суд бере до уваги вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, згідно якої остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Зважаючи на положення ч. 4 ст. 374 КПК України, обраний обвинуваченому запобіжний захід, враховуючи особу обвинуваченого та приймаючи до уваги призначене покарання, до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, та зарахувати строк перебування під цілодобовим домашнім арештом у строк покарання з розрахунку 3 дні цілодобового домашнього арешту за 1 день позбавлення волі.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Голосіївським районним судом м.Київ до покарання, призначеного за даним вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Запобіжний захід у виді цілодобово домашнього арешту з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня затримання на виконання даного вироку суду.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання термін перебування під цілодобовим домашнім арештом з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, з 27.09.2024 по день набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 514, 83 грн. витрат на залучення експерта.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 29.07.2021 на мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 9S», з ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ - НОМЕР_2 .

Речовий доказ: мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 9S», з ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ - НОМЕР_2 , який перебуває на відповідальному зберіганні у ОСОБА_8 - залишити їй як власниці.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Бершадський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченим та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1