Справа № 146/1993/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2025 р. селище Томашпіль Вінницька область

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора у кримінальному провадженні-прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000071 від 21 листопада 2024 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кієвка Нульського району Карагандинської області, Російської Федерації, громадянки України, освіта середня спеціальна, потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС та учасником бойових не являється, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

Згідно обвинувального акту і наданої угоди про примирення від 29 листопада 2024 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.162 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_4 , 20 листопада 2024 року біля 22.30 години перебувала на АДРЕСА_1 .

Проходячи повз домогосподарство АДРЕСА_2 , в останньої раптово виник злочинний умисел , спрямований на незаконне проникнення на територію даного домогосподарства, яке на праві власності належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 проникла на територію вказаного домогосподарства та в подальшому з метою виявлення теплих речей проникла до підсобних приміщень, які розташовані на території даного домогосподарства.

Далі ОСОБА_4 бачучи у замку вхідних дверей будинку ключ,продовжуючи свій злочинний умисел, відкрила їх та проникла до веранди з метою відшукання змінного взуття однак нічого не знайшовши покинула будинок та території домогосподарства.

В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_4 порушила вимоги ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, ст. 12 Загальної декларації прав людини, відповідно до якої ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканість його житла, ст. 17 Міджнародного пакту про громадські та політичні права, відповідно до яких ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного посягання на недоторканість його житла, ст. 8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого житла, тобто незаконно проникла до житла ОСОБА_5 порушивши його недоторканість житла.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла та іншого володіння особою.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

29 листопада 2024 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Відповідно до даної угоди потерпілий ОСОБА_5 та підозрювана ОСОБА_4 дійшли згоди щодо покарання за дії, вчинені підозрюваною, кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.3 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, протягом іспитового строку тривалістю 1 рік.

Відповідно до ч.1 п. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваній, потерпілому.

Прокурор Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо затвердження угоди про примирення, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 , в підготовчому судовому засіданні попросили вказану угоду про примирення затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачена беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить із наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення. Угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Згідно ст. 471 КПК України, в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Статтею 476 КПК України передбачено, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою, згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Узгоджене обвинуваченою та потерпілим в угоді покарання відповідає ч.1 ст. 162 КК України.

Таким чином, угода відповідає вимогам ст.ст. 468, 471, 473 КПК України. Мотиви укладання та затвердження угоди є такими, що відповідають інтересам сторін, не суперечать суспільним відносинам і ця домовленість спрямована на спрощену процедуру розгляду справи і економію процесуального часу.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Як встановлено п. 20, 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року, якщо суд переконається в тому, що угоду може бути затверджено, відповідно до ст. 475 КПК він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок, яким затверджено угоду, має відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, визначених ст. 374 КПК, із урахуванням особливостей, передбачених ст. 475 КПК.

Згідно ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та підозрюваною, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 не встановлено.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177КПК України суд не вбачає.

Речові докази в провадженні відсутні.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 29 листопада 2024 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 про примирення.

ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення від 29 листопада 2024 року покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 ( один ) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

В умовах дії воєнного стану відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1