КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000658 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Коропського району Чернігівської області, громадянина України, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.04.2010 Апеляційним судом м. Києва за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років 6 місяців позбавлення волі, 20.01.2023 звільненого по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні зі змінами заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/4201/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 , 21.03.2023, приблизно о 10 год. 40 хв., перебуваючи в магазині «Сільпо» по бул. Чоколівському, 28/1 у м. Києві, діючи в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав чуже майно, яке належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», а саме: пиво «Faxe Преміум світле», вартістю 103,20 грн.; напій «Pepsi», вартістю 12,15 грн.; горілку «NemiroffDelikat мяка», вартістю 171,20 грн., а всього, на загальну суму 286,55 грн. Після чого, ОСОБА_6 , сховавши викрадене, пройшовши касову зону, направився до виходу з магазину, проте, не довів свої дії до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охороною магазину, викрадене у нього було вилучено.

В апеляційній скарзі прокурора у провадженні зі змінами, поданими заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , порушується питання про скасування вироку суду і закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що Законом №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» викладено у новій редакції ст. 51 КУпАП та змінено розмір дрібного викрадення чужого майна з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тому, враховуючи те, що у кримінальному законі не визначено розмір кримінально-караного викрадення чужого майна, така зміна КУпАП є зміною кримінального законодавства, яка пом`якшує або скасовує кримінальну відповідальність особи, а тому Закон №3886-ІХ має зворотню дію в часі і поширюється на діяння ОСОБА_6 , вчинене ним 21.03.2023.

При цьому вказує, що, відповідно до п. 5 р. XX Податкового кодексу України, неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вказаний в диспозиції норм для настання адміністративної і кримінальної відповідальності, встановлюється в розмірі податкової соціальної пільги, яка становить 1/2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня поточного року.

Згідно з діючим на момент вчинення злочину законодавством, прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 21.03.2023 становив 2 684 грн., відповідно податкова соціальна пільга та неоподатковуваний мінімум доходів громадян становили 1 342 грн.

Таким чином, оскільки кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна, вчинене у 2023 році, з врахуванням змін, внесених Законом №3886-ІХ, настає за вчинення крадіжки на суму понад 2 684 грн., а ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні замаху на крадіжку на суму 286,55 грн., то кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 не з`явилися у судове засідання, при цьому всі направлені судові повідомлення на адресу обвинуваченого повернулися до суду з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», тому на даний час немає даних про його належне повідомлення про день, час і місце апеляційного перегляду судового рішення суду першої інстанції, а від захисника ОСОБА_9 надійшло повідомлення про припинення дії доручення по наданню безоплатної вторинної допомоги обвинуваченому ОСОБА_6 . Разом з тим, враховуючи, що у змінах до апеляційної скарги заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 ставиться питання про покращення процесуального становища обвинуваченого ОСОБА_6 , з урахуванням думки прокурора, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу зі змінами за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги зі змінами, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки судупершої інстанції, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), але не доведеному до кінця з причин, що не залежали від його волі, вчиненому в умовах воєнного стану, що відповідає юридичній кваліфікації діянняч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, колегія суддів не переглядає, оскільки вони ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 року, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення («Дрібне викрадення чужого майна») викладено у новій редакції. За змістом диспозицій частин першої та другої цієї статті адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки настає у разі, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу положень указаних норм закону слідує, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо вартість такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з п. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 вчинив 21 березня 2023 року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня - 2 684 гривні.

Отже, з урахуванням змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та встановленого у 2023 році прожиткового мінімуму для працездатних осіб кримінальна відповідальність за крадіжку, вчинену у 2023 році, настає у разі, якщо її вартість становить 2 684 гривні і більше (2 684 : 50% = 1 342 грн. (50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи) х 2 = 2 684 грн.).

У той же час, до набрання чинності Законом України № 3886-IX викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що у 2023 році дорівнювало 268 гривням 40 копійкам (0,2 х (50% х 2 684) = 268,4 грн.).

Як вбачається з вироку, ОСОБА_6 21 березня 2023 року намагався викрасти майно, що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», на загальну суму 286 грн. 55 коп.

Враховуючи те, що ця сума є меншою за розмір, з якого, відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України, настає кримінальна відповідальність, а саме менша за суму 2 684 грн., то вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення на даний час не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закон України № 3886-IX в частині визначення вартості майна, за викрадення якого передбачена адміністративна відповідальність, як наслідок, вплинув на вартість майна, за викрадення якого передбачена кримінальна відповідальність, а тому має зворотну дію в часі і підлягає застосуванню у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За викладеним вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у провадженні зі змінами заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 підлягає задоволенню, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року - скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні зі змінами заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року стосовно ОСОБА_6 - скасувати, а кримінальне провадження № 0000658 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, закрити, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: - пиво «Faxe Преміум світле», напій «Pepsi», пляшку горілки «NemiroffDelikat мяка», - залишити у власності ТОВ «СІЛЬПО-ФУД»; - диски - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3