АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/101/25
Провадження № 1-кп/491/35/25
ВИРОК

іменем України

12 лютого 2025 рокум.Ананьїв

Ананьївський районний суд Одеської області в складі головуючого у справі судді, ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання, ОСОБА_2 , розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000010, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2025 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець с. Ананьїв 4-а дільниця Ананьївського району Одеської області; українець; місце проживання зареєстровано та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; освіта середня; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 13 грудня 2001 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 ; раніше не судимий,

захисник обвинуваченого - адвокат, ОСОБА_4 ,

потерпіла у кримінальному провадженні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; уродженка с. Ананьїв 4-а дільниця Ананьївського району Одеської області; українка; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; освіта середня; паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 11 листопада 2020 року органом видачі 5123; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ; не заміжня,

прокурори у кримінальному провадженні: прокурори Любашівської окружної прокуратури Одеської області: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (старший групи),

ВСТАНОВИВ:

На адресу Ананьївського районного суду Одеської області 11 лютого 2025 року з Любашівської окружної прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000010, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2025 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріали справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000010, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2025 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, громадянина ОСОБА_3 , містили, передбачене частинами першою, третьою статті 302 КПК України, клопотання прокурора про здійснення розгляду обвинувального акту щодо кримінального проступку в спрощеному провадженні.

Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року зазначене клопотання прокурора задоволено та прийнято рішення про здійснення розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 в порядку спрощеного провадження, а саме вивчення його та доданих до нього матеріалів і ухвалення вироку.

У відповідності до частини четвертої статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивченням обвинувального акту встановлено, що в ході досудового розслідування було встановлено, що 13 січня 2025 року біля 08 годин 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець с. Ананьїв Подільського району Одеської області, перебуваючи в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вступив у словесну суперечку з громадянкою ОСОБА_5 , яка є його колишньою співмешканкою. В ході суперечки у ОСОБА_3 виник противоправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу ОСОБА_5 ..

З метою реалізації противоправного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 у той же день та час, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді розладу здоров`я, та бажаючи їх настання, з мотивів особистої неприязні, завдав ОСОБА_5 чотири удари кулаком правої руки в область лівої та правої нижньої частини рук, та ще три удари металевою кочергою в область лівої та правої нижньої частини ніг, що спричинило тілесні ушкодження у вигляді синців обох верхніх та обох нижніх кінцівок. Всього ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 сім ударів. Спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців не є небезпечним для життя, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

За наведених обставин стороною обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні.

У відповідності до частини другої статті 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Як вбачається з заяви ОСОБА_3 , складеної в присутності його захисника - адвоката, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, висловлює згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, повідомляє про ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно частини другої статті 302 КПК України та висловлює згоду з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні.

З заяви потерпілої ОСОБА_5 вбачається, що вона згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно частини другої статті 302 КПК України та згодна з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, встановив, що під час вивчення обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до частини першої статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною першою статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною першою статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень частини другої статті 12 КК України кримінальне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю правопорушення (проступку).

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, відсутні.

Частиною першою статті 69-1 КК України визначено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкцією частини першої статті 125 КК України передбачено застосування до винної особи покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Частиною першою статті 56 КК України визначено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 57 КК України визначено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

При цьому, суд з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_3 буде призначення йому покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначеного висновку суд дійшов виходячи з того, що ОСОБА_3 є раніше не судимою особою, за місцем мешкання характеризується задовільно, на «Д» (диспансерному) обліку в кабінетах у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває. ОСОБА_3 винним себе визнав, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю правопорушення (проступку).

Суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до частини першої статті 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно частин першої, другої статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні наявні речові докази, а саме металева кочерга, яка була передана на відповідальне зберігання громадянці ОСОБА_5 , долю якої слід вирішити відповідно до положень статті 100 КПК.

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись статтями 366-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженню, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп.

У відповідності до положень частини першої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Роз`яснити засудженому, що відповідно до положень частини третьої статті 26 КВК України у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Цивільний позов потерпілою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Речовий доказ - металеву кочергу, яка була передана на відповідальне зберігання потерпілій, ОСОБА_5 , повернути за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини першої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1