Справа № 308/4139/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000031 від 10.03.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провалденін відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000031 від 10.03.2025, за частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000031 від 10.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України.

Як вказано у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що в середині лютого 2025 року, більш точний час встановити не вдалось за можливе, під час телефонної розмови з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел не одержання від нього для себе та третіх осіб неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення посадовими особами ТЦК та СП у вигляді оновлення військово-облікових даних та виготовлення документів про проходження військово-лікарської комісії із відмітками про обмежену придатність особи, без фактичного проходження останньої.

В подальшому, 20.02.2025 під час особистої зустрічі ОСОБА_4 зі ОСОБА_8 , яка відбулась в кафе «Пентагон», що по вул. Ілони Зріні в м. Мукачево Закарпатської області, ОСОБА_8 звернувся до останнього з питанням щодо оформлення свого знайомого ОСОБА_9 на роботу за сумісництвом до Локомотивного ДЕПО в м. Мукачево.

Під час розмови ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що для успішного прийняття на роботу його знайомому необхідно оновити військово-облікові дані та пройти військово-лікарську комісію.

При цьому ОСОБА_4 зазначив, що у нього є знайомі в одному з ТЦК та СП, які за грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США можуть забезпечити виготовлення ОСОБА_9 всіх необхідних документів, без фактичної явки останнього до ТЦК та СП.

При цьому ОСОБА_4 зазначив, що 3500 доларів США потрібно віддати йому, а 500 доларів США ОСОБА_8 повинен забрати собі за послуги посередника.

При цьому ОСОБА_4 зауважив, що без надання неправомірної вигоди йому та посадовим особам ТЦК та СП його знайомий не оновить військово-облікові дані, однак запевнив, що в разі передачі вказаних грошових коштів він проведе першочерговий інструктаж щодо подальших дій для оновлення облікових даних та запевнив, та що для цього прибувати до ТЦК та СП не потрібно.

Надалі, 20.03.2025 близько 15:00 год. під час особистої зустрічі зі ОСОБА_8 , яка відбулась неподалік будівлі Локомотивного ДЕПО «Мукачево» структурного підрозділу «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», яка розташована за адресою: Закарпатська область, місто Мукачево, вулиця Крилова, 1, перебуваючи в транспортному засобі марки «Ford» ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 заздалегідь обумовлену суму неправомірної вигоди у розмірі 3500 доларів США та копії документів ОСОБА_9 , за виконання попередньої домовленості, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів.

У клопотанні вказано, що таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

20.03.2025 о 18 годині 27 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.03.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 10.03.2025; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 10.03.2025 та 20.03.2025; протоколом виготовлення та вручення імітаційних грошових коштів від 20.03.2025; протоколом про вручення спеціальних технічних засобів від 20.03.2025; протоколом огляду місця події від 20.03.2025; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України; іншими матеріалами кримінального провадження та речовими доказами у своїй сукупності.

У клопотанні зазначено, що підставою для застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 згідно ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому звернутися з клопотання до слідчого судді про обрання запобіжного заходу, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочином, за яке законом передбачене покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна відповідно, тому ОСОБА_4 без належного контролю за його поведінкою може переховуватись від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, оскільки останнє є доволі значним терміном ув`язнення.

Також оскільки ОСОБА_4 є мешканцем Закарпатської області, яка межує з кордоном іншої країни має змогу в будь-який час виїхати за кордон та покинути країну, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від правоохоронних органів.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що в ході проведення досудового розслідуванням не встановлено місцезнаходження частини речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: не встановлено та не допитано службових осіб ТЦК та СП, з якими міг діяти ОСОБА_4 у своїй незаконній діяльності; засобів стільникового зв`язку, сім-карток мобільних операторів, які використовувались під час вчинення кримінального правопорушення; чорнових записів та документів, блокнотів, робочих зошитів, а тому, перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе вчинити дії, спрямовані на їх знищення чи спотворення з метою унеможливлення їх використання як доказів у кримінальному провадженні.

Також, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою відмови або зміни їх показань.

Слідчий зазначає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для неї неправдиві показання, чи штучно створити докази, в тому числі в електронному вигляді, які б підвереджували його невинуватість у вчиненні інкримінованих злочинів.

Як вказано у клопотанні, підстави, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_4 в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я відсутні.

При обґрунтуванні клопотання, слідчий покликається на положення: ч. 1 ст. 200, ст.184, ч. 1 ст. 177, ч.2 ст. 178, п.п.3, 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України та рішенні ЄСПЛ.

Слідчий зазначає, що на підставі вище викладеного є необхідність в обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 , відомі їхні анкетні дані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У клопотанні зазначено, що окрім цього, слід врахувати те, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно перебуває на посаді заступника начальника Локомотивного ДЕПО «Мукачево» структурного підрозділу «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що дає органу досудового розслідування підстави вважати, що перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність.

Як вказує слідчий, у даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

У зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваної, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Слідчий зазначає, що з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються підозрюваному обставини вчинення правопорушень, тяжкості покарання, що їй загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Приймаючи до уваги викладене вище, керуючись вимогами ст. ст. 36, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просить: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів із можливістю визначення застави у розмірі, достатньому для забезпечення належного виконання процесуальних обов?язків.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечив, подав письмові клопотання-заперечення.

Адвокат щодо обґрунтованості підозри, зазначає, що за стороною обвинувачення ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Поряд з цим адвокат звертає увагу на те, що за ч. 1 ст. 369-2 КК України ініціатором пропозиції чи надання неправомірної вигоди може виступати як особа, зацікавлена у впливі на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави (далі - уповноважена особа), так і особа-посередник, яка не тільки у відповідь на пропозицію надати чи фактичне надання їй такої вигоди погоджується (обіцяє) здійснити вплив на уповноважену особу, а й сама може пропонувати (ініціювати) надання їй такої вигоди за здійснення впливу; за ч. 1 ст. 369-2 КК відповідальність несе лише особа, яка запропонувала чи надала неправомірну вигоду, а дії особи-посередника, яка запропонувала надати їй таку вигоду за вплив на уповноважену особу чи у відповідь на пропозицію надати їй таку вигоду погодилася одержати її за такий вплив, є лише необхідними складовими об`єктивної сторони передбаченого в цій частині статті злочину. Таким чином, особа-посередник не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК. Водночас необхідно враховувати, що якщо особа-посередник у відповідь на пропозицію надати їй неправомірну вигоду лише обіцяє (погоджується) за таку вигоду вплинути на прийняття рішення уповноваженою особою, але ще не вчиняє ніяких дій, спрямованих на одержання такої вигоди, вчинене слід кваліфікувати як готування до одержання особою-посередником неправомірної вигоди, тобто за ч. 1 ст. 14 і ч. 2 ст. 369-2 КК. Якщо ж особа-посередник сама пропонує надати їх неправомірну вигоду для (за) здійснення впливу на уповноважену особу, її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 369-2 КК; суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК, характеризується прямим умислом і будь-якими мотивами, а передбаченого частинами 2 і 3 цієї статті - прямим умислом і корисливими мотивами; суб`єктом злочину за ч. 1 ст. 369-2 КК може бути будь-яка особа, у тому числі і службова особа як публічного, так і приватного права. Що ж стосується частин 2 і 3 цієї статті, то суб`єктом передбаченого в них злочину може бути тільки приватна особа. Якщо ж посередник, який обіцяє чи здійснює вплив, є службовою особою приватного права чи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, то пропозиція чи надання йому, а також одержання ним неправомірної вигоди за такий вплив, здійснений з використанням наданих йому повноважень, карається (за інших необхідних умов) не за ст. 369-2 КК, а за відповідними частинами статей 368-3 або 368-4 КК. Якщо ж таким посередником є службова особа публічного права, а запропонована чи надана їй, а також одержана нею неправомірна вигода має майновий характер, то дії особи, яка її пропонує чи надає, кваліфікуються за відповідними частинами ст. 369 КК, а дії особи-посередника, яка її одержує, - за відповідними частинами ст. 368 КК; за статтею 190 КК, а не за ст. 369-2 КК слід кваліфікувати і дії такої особи, яка одержала неправомірну вигоду нібито для здійснення впливу на прийняття рішення уповноваженою особою, але насправді не збиралася цього робити і бажала лише присвоїти таку вигоду.

На думку адвокати вважає що обґрунтованість позиції сторони обвинувачення щодо наявності в діях ОСОБА_4 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України є помилковою.

Зазначає, що лише тяжкість злочину в якому підозрюється особа не може слугувати тим ризиком, який би підтверджував необхідність і виправданість ізоляції особи від суспільства. Такі висновки зазначені не тільки у відповідних нормах КПК України, а і у тих же рішеннях ЄСПЛ на які посилається прокурор у своєму клопотанні слідчий/прокурор відносно ОСОБА_4 .

Адвокат вважає, що наведені слідчим докази жодним чином не обґрунтовують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, оскільки наведені ним свідки не підтверджують наявність якихось неправомірних дій з боку підозрюваного. Разом із тим, згідно матеріалів кримінального провадження, підозрюваний має постійне місце проживання, перебуває в шлюбі, від якого має неповнолітню дитину, за місцем свого проживання характеризується позитивно та має міцні соціальні зв`язки, підозрюваний працює (перебуває на посаді заступника начальника депо), раніше не судимий, з вищою освітою, перебуває у шлюбі, має неповнолітню доньку, зовсім не перешкоджав кримінальному провадженню, тобто взагалі не були враховані характеризуючи дані про особу.

Адвокат вказує на те, що слідчим/прокурором не наведено достатньо ризиків, які б слугували підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

Адвокат просить при розгляді клопотання враховувати ряд відомостей, що характеризують особу підозрюваного, зокрема: вік, стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність у дружини інвалідності ІІ групи, постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, сімейний/майновий стан, відсутність судимості. Також сторона захисту вважає, що на даний час, оскільки вже досудове розслідування триває, не має потреби у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Так, адвокат зазначає, що подане клопотання є необґрунтованим, а ризики не наведеними належними та достатніми доказами, тв. враховуючи чисельні порушення вимог ст. 184 КПК клопотання не підлягає задоволенню.

Адвокат зауважив, що в разі визнання судом наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає можливим застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час або визначити підозрюваному певний розмір застави з урахуванням його сімейного та майнового стану.

Адвокат зазначив, що враховуючи особу підозрюваного/обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється/обвинувачується, сторона захисту вважає можливим (необхідним) визначити розмір застави в сумі, що відповідає 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Також сторона захисту вважає необхідним, відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення ним застави покласти на підозрюваного/обвинуваченого відповідні обов`язки.

Захисник зазначає, що свої процесуальні обов`язки ОСОБА_4 , буде виконувати належним чином: від слідства/суду переховуватися не збирається, вчасно прибуватиме до слідчого, прокурора та суду, за кордон не виїжджатиме, впливати на свідків, експертів або інших учасників кримінального провадження не буде та іншим чином перешкоджати розслідування такого не буде. Оскільки у суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, він не може, оскільки докази стороною обвинувачення вже зібрані. Ризик незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами. Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_4 підозрюється, він також не збирається, і протилежному немає жодних доказів.

У судовому засіданні адвокат просив долучити до матеріалів клопотання письмові клопотання-заперечення, копії паспорту громадянина України ОСОБА_10 та ОСОБА_11 його дружини та її пенсійне посвідчення (по інвалідності), свідоцтво про шлюб та про народження доньки піозрюваного - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , характеристику із місця роботи, наказ про переведення його на іншу роботу,посадову інструкцію, службову характеристику; довідку про доходи; рішення Мукачівського міськрайонного суду про розірвання шлюбу та стягнення із підозрюваного аліментів на утримання сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та свідоцтво про його народження, постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітню плату підозрюваного за вказаним рішенням суду.

Підозрюваний у судовому засіданні, просив відмовити в задоволенні клопотання, заперечував причетність до вчинення кримінального правопорушення, підтримав думку свого захисника.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000031 від 10.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України.

Згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що в середині лютого 2025 року, більш точний час встановити не вдалось за можливе, під час телефонної розмови з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел не одержання від нього для себе та третіх осіб неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення посадовими особами ТЦК та СП у вигляді оновлення військово-облікових даних та виготовлення документів про проходження військово-лікарської комісії із відмітками про обмежену придатність особи, без фактичного проходження останньої.

В подальшому, 20.02.2025 під час особистої зустрічі ОСОБА_4 зі ОСОБА_8 , яка відбулась в кафе «Пентагон», що по вул. Ілони Зріні в м. Мукачево Закарпатської області, ОСОБА_8 звернувся до останнього з питанням щодо оформлення свого знайомого ОСОБА_9 на роботу за сумісництвом до Локомотивного ДЕПО в м. Мукачево.

Під час розмови ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що для успішного прийняття на роботу його знайомому необхідно оновити військово-облікові дані та пройти військово-лікарську комісію.

При цьому ОСОБА_4 зазначив, що у нього є знайомі в одному з ТЦК та СП, які за грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США можуть забезпечити виготовлення ОСОБА_9 всіх необхідних документів, без фактичної явки останнього до ТЦК та СП.

При цьому ОСОБА_4 зазначив, що 3500 доларів США потрібно віддати йому, а 500 доларів США ОСОБА_8 повинен забрати собі за послуги посередника.

При цьому ОСОБА_4 зауважив, що без надання неправомірної вигоди йому та посадовим особам ТЦК та СП його знайомий не оновить військово-облікові дані, однак запевнив, що в разі передачі вказаних грошових коштів він проведе першочерговий інструктаж щодо подальших дій для оновлення облікових даних та запевнив, та що для цього прибувати до ТЦК та СП не потрібно.

Надалі, 20.03.2025 близько 15:00 год. під час особистої зустрічі зі ОСОБА_8 , яка відбулась неподалік будівлі Локомотивного ДЕПО «Мукачево» структурного підрозділу «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», яка розташована за адресою: Закарпатська область, місто Мукачево, вулиця Крилова, 1, перебуваючи в транспортному засобі марки «Ford» ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 заздалегідь обумовлену суму неправомірної вигоди у розмірі 3500 доларів США та копії документів ОСОБА_9 , за виконання попередньої домовленості, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів.

20.03.2025 о 18 годині 27 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.03.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 10.03.2025; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 10.03.2025 та 20.03.2025; протоколом виготовлення та вручення імітаційних грошових коштів від 20.03.2025; протоколом про вручення спеціальних технічних засобів від 20.03.2025; протоколом огляду місця події від 20.03.2025; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України; іншими матеріалами кримінального провадження та речовими доказами у своїй сукупності.

Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.3 ст. 369-2 КК України, передбачено кримінальну відповідальність за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди, та передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

При цьому згідно примітки до вказаної норми: особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу.

Згідно матеріалів клопотання, а саме рапорту, співробітниками 4-го відділу УСР в Закарпатській області ДСР НП України, отримано інформацію відносно службових осіб Локомотивного ДЕПО Мукачева структурного підрозділу Львівської залізниці. Зокрема встановлено, що: заступник начальника Локомотивного ДЕПО Мукачево структурного підрозділу Львівської залізниці ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ). вимагає неправомірну вигоду від військовозобов`язаного ОСОБА_14 в розмірі 4 500 доларів США за сприяння щодо постановки на військовий облік в РТЦК та СП, з подальшим працевлаштуванням на роботу до Локомотивного ДЕПО ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою отримання відстрочки від загальнодержавної мобілізації.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_8 , він зазначає, що звернувся до УСБУ в Закарпатській області із заявою про вчинення злочину його знайомим ОСОБА_4 , який працює в Локомотивному ДЕОП в м. Мукачево, який маючи зв`язки із посадовими особами ТЦК, займається незаконним виготовленням військово-облікових документів.

Також матеріали клопотання містять протоко виготовлення ідентифікованих, несправжніх (імітаційних) засобів від 19.03.2025 та протокол за результатами аудіо- відеоконтролю особи.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим на обґрунтування клопотання, зазначені у ньому обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що свідок (заявник) вказує безпосередньо на підозрюваного ОСОБА_4 , як на особу яка запропонувала йому виготовити військово-облікові документи про проходження військово-лікарської комісії із відмітками про обмежену придатність до військової служби, за винагороду. Також, на підтвердження можливої причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення до матеріалів клопотання додано протокол про результати аудіо-, відео-контролю особи від 21.03.2025 де зафіксовано саме спілкування між свідком та ОСОБА_4 безпосередньо під час передачі обумовленої попередньо суми неправомірної вигоди у розмірі 3500 дол. США, які в подальшому повернуті ОСОБА_4 свідку.

Наведені вище у сукупності із іншими доказами на переконання слідчого судді є достатнім для висновку по імовірну причетність ОСОБА_4 , до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимоги ст. 184 КПК України, а надані докази на обґрунтування клопотання є достатніми.

Варто зазначити, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Отже, наведеними вище доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_4 , до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі доказів, поданих стороною обвинувачення до матеріалів клопотання.

При цьому, слід зазначити, що правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

При цьому, слід зазначити, що правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні. За такого, питання про те, чи утворюють зазначені в повідомленні про підозру дії ОСОБА_4 склад злочину та чи правильно вони кваліфіковані за ч. 3 ст. 369-2 КК України, знаходиться за межами тих питань, які слідчий суддя вирішує на досудовому провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості особи підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання встановлено, що існують ризики передбачені ст. 1 ст. 177 КПК України, на які вказано у клопотанні слідчим.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя також враховує, що підозрюваний був затриманий безпосередньо під час передачі йому грошових коштів, на виконання його вказівки та в той же день йому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України. Тобто є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Таким чином наявний ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом із тим, слідчий суддя вважає безпідставним довід сторони обвинувачення про те, що оскільки ОСОБА_4 є мешканцем Закарпатської області, яка межує з кордоном іншої країни має змогу в будь-який час виїхати за кордон та покину країну, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від правоохоронних органів. Такі доводи є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованим є наявний ризик того що підозрюваний може незаконно впливати на свідка та заявника ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни його показань або відмови від давання показань.

Так, слідчий суддя враховує те, що у вказаному кримінальному провадженні є необхідність у проведенні ряду судових експертиз; у допиті осіб в якості свідків щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження щодо обставин вчинення такого кримінального правопорушення.

У ході розгляду клопотання стороною обвинувачення доведено те, що на даному етапі досудового розслідування є підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, їх родичів, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства або ж шляхом підкупу з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, приховування їх від органів досудового розслідування та суду, що утруднить встановлення дійсних обставин справи.

При встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків, потерпілого під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Тобто існує ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає при цьому, що стороною обвинувачення не доведено ризику того, що ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, чи штучно створити докази, в тому числі в електронному вигляді, які б підвереджували його невинуватість у вчиненні інкримінованих злочинів.

При розгляді клопотання слідчим враховано і особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, одружений, дружина є інвалідом 2 групи, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно нього у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. В зв`язку з чим клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту, задоволенню не підлягає.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 , заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що стороною захисту не доведено обставин які б доводили що саме застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, на противагу існуючим ризикам.

Безпідставними слідчий суддя вважає доводи адвоката про необґрунтованість підозри та недоведеність існування ризиків, з підстав що наведені вище.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий та сімейний стан, обставини вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для нього, з урахуванням наданих стороною захисту відомостей про майновий стан такого, передбачений цим Кодексом, - становить 47 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в межах передбачених процесуальним законом, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст.178, 182, 183 КПК України.

Такий розмір застави, в даному випадку є помірним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Так, визначаючи розмір застави слідчий суддя виходив із того, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави. Так, на утриманні в підозрюваного перебувають двоє неповнолітніх дітей син ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваний одружений та жінка підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 має 2 групу інвалідності довічно, а його доходи за період з вересня 2024 по лютий 2025 середньомісячний розмір якого становить 36754,24 грн..

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Водночас, підозрюваний, якого судові органи готові відпустити під заставу, повинен надати вірну інформацію, яку за необхідності можливо перевірити, щодо суми застави, яка може бути призначена (рішення у справах «Іванчук проти Польщі» (Ivanchuk v. Poland) від 15 листопада 2001 року, заява № 25196/94, § 66; «Тошев проти Болгарії» (Toshev v. Bulgaria) від 10 серпня 2006 року, заява № 56308/00, § 68).

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на підозрюваним, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_8 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000031 від 10.03.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 60 днів, а саме до 30 квітня 2025 року, включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, а саме сорок сім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 142 175 грн. (сто сорок дві тисяча сто сімдесят п`ять) гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_8 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному,що відповідно до ч.ч. 8,9,10 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний,обвинувачений,будучи належним чином повідомлений,не з`явився за викликом до слідчого, прокурора,слідчого судді,суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки,застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного,обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1