ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1342/24

Провадження № 11-кп/820/204/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083від 09 лютого 2024 року, за апеляційною скаргоюпотерпілої ОСОБА_10 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не має судимостей,

визнано винуватим за п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 09 грудня 2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 09 лютого 2024 року по 08 грудня 2024 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишено попередній тримання під вартою.

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не має судимостей,

визнано винуватим за п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 09 грудня 2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 09 лютого 2024 року по 08 грудня 2024 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.

Судом вирішено питання речових доказів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.

Ухвалено стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно 20 925 грн витрат на поховання ОСОБА_12 .

У решті позовних вимог відмовлено.

За вироком суду першої інстанції, близько 09 год 30 хв 09 лютого 2024 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час розпивання алкогольних напоїв з ОСОБА_12 у житловому будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, за попередньою змовою, вчинили умисне вбивство ОСОБА_12 з особливою жорстокістю за таких обставин.

ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_12 , тобто, посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_12 та бажаючи їх настання, в коридорі вказаного житлового будинку схопили ОСОБА_12 та зв`язали йому руки спереду за допомогою ременя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу по передньо-зовнішній поверхні правого променево-зап`ястного суглобу, який має ознаки легкого тілесного ушкодження.

Потім ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , утримував зі спини ОСОБА_12 , обхопивши його обома руками за його шию у вертикальному положенні, щоб останній не зміг втекти та врятувати своє життя, а ОСОБА_6 схопив в ліву руку ножа, яким завдав три удари в ділянку живота потерпілого, спричиняючи останньому особливих страждань шляхом завдання фізичного болю та заподіявши тілесні ушкодження у вигляді двох непроникаючих колото-різаних ран по боковій поверхні живота зліва на рівні середньо-ключичної та передньо-пахвинної ліній, які мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, а також тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного ушкодження в ділянці підреберної дуги зліва по білягрудинній лінії зліва, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя та в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняє загрозливі для життя явища.

Згодом ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 повалив ОСОБА_12 на підлогу та утримував в ділянці обох рук та передпліч, а ОСОБА_6 схопив у ліву руку сокиру та з прикладанням сили завдав нею щонайменше п`ять ударів її лезом в ділянку колін, завдавши ОСОБА_12 особливих страждань шляхом спричинення фізичного болю, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани по внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, яке має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді рубаних ран по передній поверхні лівого колінного суглобу з ушкодженням лівої стегнової кістки та надколінника, по передній поверхні правого колінного суглобу з ушкодженням правої стегнової кістки та надколінника, яке має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Далі ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , який продовжував утримувати ОСОБА_12 в ділянці обох рук та передпліч, взяв у ліву руку ножа, з прикладанням сили завдав вістрям леза щонайменше сімнадцять ударів в область голови, грудної клітки та живота ОСОБА_12 , завдавши останньому особливих страждань шляхом спричинення фізичного болю, яке виразилось у заподіянні великої кількості тілесних ушкоджень у вигляді крововиливів по передньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, тілесні ушкодження у вигляді непроникаючих колото-різаних ран по передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва по білягрудинній лінії в проекції 5-го ребра, двох ран в проекції 4, 5 ребер по середньо-ключичній лінії, рани в проекції мечовидного відростку, рани в проекції 6-го ребра по білягрудинній лінії, трьох ран в проекції 5, 6, 7 ребер зліва по передньо-пахвинній лінії, рани в лобній ділянці голови посередині, рани в ділянці верхньої повіки справа, рани в надвушній ділянці зліва, рани в ділянці верхньої частини мушлі лівого вуха, рани по нижній поверхні підборіддя посередині, які мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ушкоджень, а саме рани по передній поверхні грудної клітки посередині, рани в проекції 3-го ребра по білягрудинній лінії зліва, рани в проекції 4-го ребра по білягрудинній лінії зліва, рани в проекції 7-го ребра по білягрудинній лінії зліва, ушкодження по передній поверхні верхньої долі лівої легені та плеври, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя, що в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняє загрозливі для життя явища.

Потім ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , який продовжував утримувати ОСОБА_12 , діючи умисно, з особливою жорстокістю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_12 та бажаючи їх настання, завдав один удар лезом ножа в область шиї та здійснив поздовжній рух, спричинивши ОСОБА_12 тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани по передньо-боковій поверхні шиї зліва на рівні щитовидного хряща з ушкодженням магістральних судин шиї, яке спричинило гостру крововтрату та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя, що в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняє загрозливі для життя явища, внаслідок чого, через короткий проміжок часу настала смерть ОСОБА_12 , а саме від ножового поранення шиї з ушкодженням магістральних судин шиї, яке спричинило гостру крововтрату.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 просила вирок Старокостянтинівського районного суду від 09 грудня 2024 року змінити в частині призначеного покарання обвинуваченим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Тому просила обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання за п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі, яке буде співмірним його діянням; обвинуваченому ОСОБА_7 призначити покарання за п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді 13 років позбавлення волі, яке буде співмірним його діянням; цивільний позов задовольнити повністю, стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно 22 828 грн витрат на поховання ОСОБА_12 та 200 000 грн моральної шкоди.

Зазначала, що не погоджується з вироком суду через надмірну м`якість покарань, призначених обвинуваченим.

Уважала, що суд першої інстанції помилково та безпідставно визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та співпрацю зі стороною обвинувачення.

Зауважувала, що характер дій обвинувачених під час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, їх кількість та локалізація, обрані ОСОБА_6 знаряддя, свідчать про спрямованість їх умислу на позбавлення життя ОСОБА_12 , оскільки завдаючи потерпілому зі значною силою велику кількість ударів ножем та сокирою, переважна кількість з яких в життєво важливі органи, обвинувачені не могли не усвідомлювати можливі наслідки таких дій у вигляді заподіяння смерті потерпілому.

Стверджувала, що всі отримані докази в рамках кримінального провадження підтверджують у своїй сукупності поза розумним сумнівом та доводять винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивство) з особливою жорстокістю та за попередньою змовою групою осіб, їх дії правильно кваліфіковані за п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Зазначала, що на стадії досудового слідства вона ( ОСОБА_10 ) на підставі документів, що підтверджують її споріднення з племінником ОСОБА_12 , була визнана потерпілою в рамках кримінального провадження за №0000083, а тому має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок його вбивства

Посилалася на те, що судом першої інстанції неправомірно відхилено і не прийнято до уваги витрати, пов`язані з придбанням цукерок та печива в сумі 1 903 грн, хоча вони повинні були бути враховані при задоволенні позовних вимог.

Уважала, що її позовні вимоги до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід задовольнити повністю, бо вони є цілком обґрунтованими, адекватними та реальними, враховуючи обставини справи, важкість скоєного злочину та виходячи виключно з принципів справедливості та індивідуалізації покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; потерпілу ОСОБА_10 та її представника адвоката ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 проти задоволення апеляційної скарги; думку прокурора ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та правильність кваліфікації їхніх дій за п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України, є обґрунтованими та апелянтом не оспорюються.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Місцевий суд, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, повною мірою дотримався вказаних вимог закону.

Зокрема, судом було враховано тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії особливо тяжкого злочину проти життя особи; мотиви, мету, спосіб та наслідки його вчинення; наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, сприяння розкриттю злочину, співпраця зі стороною обвинувачення, та обставину, що обтяжує покарання: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння; відомості про особу обвинувачених, які раніше несудимі, неодружені, за місцем проживання характеризуються негативно, не працюють, на обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебувають, зловживають алкогольними напоями.

Доводи апеляційної скарги потерпілої про м`якість покарання не беруться до уваги, бо при призначенні покарання судом було враховано всі обставини, на які вона посилається в апеляційній скарзі, наведено обґрунтовані мотиви для прийняття рішення та призначено покарання у виді позбавлення волі: ОСОБА_6 на строк 13 років, ОСОБА_7 на 11 років.

Спосіб вбивства є кваліфікуючою ознакою вчиненого злочину вбивство вчинене з особливою жорстокістю, а санкція цього злочину передбачає можливість призначення менш суворого виду покарання ніж довічне позбавлення волі у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, а тому призначення найбільш суворого виду покарання лише з таких підстав суперечить приписам ч.2 ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченим покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 вирішений судом відповідно до вимог цивільного і кримінального процесуального законодавства.

Суд навів у вироку переконливі докази на обґрунтування солідарного відшкодування з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витрат на поховання ОСОБА_12 на суму 20 925 грн та аргументовано відмовив у задоволенні решти позовних вимог, які не ґрунтувалися на законі.

Обставини, на які посилалася потерпіла ОСОБА_10 в апеляційній скарзі, ретельно перевірялись місцевим та апеляційним судами.

За таких обставин апеляційна скарга потерпілої не може бути задоволена, оскільки висновки суду першої інстанції в ході апеляційного розгляду не спростовані.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення в апеляційному порядку не виявлено.

Підстав для скасування чи зміни вироку суду при перевірці справи в апеляційному порядку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3