У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання представника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000884 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.2 ст.255, ч. 4 ст.28, ч.5 ст.190 КК України,

встановив:

Представник власника майна, підозрюваного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду області від 01.08.2024 накладено арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером :20:000:0114; земельну ділянку з кадастровим номером :20:000:0113; земельну ділянку з кадастровим номером :20:000:0112.

Адвокат вважає, що вищевказана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Нема жодних ознак того, що підозрюваний ОСОБА_3 намагався чи намагається вивести вищевказане майно з-під арешту, окрім того останній перебуває під вартою, що ускладнює можливість йому як власнику реалізувати вищевказане майно. Вказує, що накладений арешт на вищевказане майно, яке перебуває у власності ОСОБА_3 , не сприяє швидкому, повному та упередженому розслідуванню у кримінальному провадженні та будь-яким чином не пов`язаний з розслідуванням конкретного злочину та становить особистий непомірний тягар для підозрюваного. Просить скасувати арешт на вказане майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання. Подав заяву про розгляд даного клопотання без його участі. Одночасно подав заперечення на клопотання, в якому вказав, що санкції статей КК України в яких підозрюється ОСОБА_3 , передбачають додаткове покарання у виді конфіскації майна, отже у даному випадку метою накладення арешту на майно є забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просить розглянути дане клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до переконання, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.08.2024 накладено арешт на нерухоме майно, яке належать підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності шляхом заборони відчуження та розпорядження таким майном, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка з кадастровим номером :20:000:0114, площею 0.25 га; земельна ділянка з кадастровим номером :20:000:0113, площею 0.1206 га; земельна ділянка з кадастровим номером :20:000:0112, площею 0.1512 га.

Санкція злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.5 ст. 190 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_3 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з положень КПК України, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.

Таким чином, на час розгляду слідчим суддею даного клопотання про скасування арешту майна, встановлено, що обставини, якими обґрунтовувався арешт, не перестали існувати, та застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, заявником не надано.

Керуючись ст. 170-174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні представника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000884 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.2 ст.255, ч. 4 ст.28, ч.5 ст.190 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1