Дата документу 23.01.2025
Справа № 334/390/25
Провадження № 1-кп/334/409/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004622 від 05.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадження Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло кримінальне провадження №0000148 від 12.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що означене кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м.Запоріжжя, Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України і підстав для його повернення немає, а тому просить призначити справу до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник під час підготовчого судового засідання не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки є достатньо підстав вважати, що обвинувачуваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Обґрунтовуючи вищевказані ризики, прокурор доводив, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено покарання у вигляді позбавлені волі від п`яти до дванадцяти років. Тому, існує ризик, що обвинувачуваний ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду. Також обвинувачений не має джерел доходів та стійких соціальних зв`язків, оскільки його родина залишилася на окупованій території.

Крім того, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 у подальшому може як у спосіб погроз, так і реально незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому можуть бути відомі місця проживання свідків, які є військовослужбовцями військової частини, в якій проходив службу обвинувачений, а отже має можливість незаконно впливати на них з метою відмови ними від показань суду.

Перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема вчинити новий злочин на думку прокурора обґрунтовується тим, що обвинувачуваний вчинив злочин, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати завдання, що тягне за собою перекладення його обов`язків на інших військовослужбовців, збільшення навантаження на них та посилення загрози їхньому життю. Такі дії ОСОБА_4 , вже є опосередкованим посяганням на життя та здоров`я інших військовослужбовців та фактичним висловленням байдужості до їх безпеки на користь власного страху. З огляду на це, а також те, що обвинуваченому загрожує покарання до 12 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість продовження вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважають, що вказані прокурором ризики не доведені та ґрунтуються на припущеннях сторони обвинувачення.

В свою чергу, захисник подав клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`якій, а саме - домашній арешт у певний час доби, для можливості обвинуваченому перебувати поряд зі своєю дружиною та донькою, отримати певне лікування, та у подальшому продовжити службу у ЗСУ.

Так, захисник доводив суду, що ОСОБА_4 знаходиться під вартою вже досить тривалий час, а саме з 02 грудня 2024 року. Він має постійне місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 та мешкає там з дружиною. Має на утриманні малолітню донечку, якій потрібна чоловіча допомога і догляд. Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у психо- та нарко- диспансері не перебуває. За місцем проживання характеризується позитивно про що в матеріалах кримінального провадження міститься характеристика . ОСОБА_4 не має наміру переховуватися від правосуддя не має, оскільки заінтересований в скорішому розслідуванні кримінального правопорушення та поверненні до лав ЗСУ.

До свого клопотання, захисник долучив довідку про проходження ВЛК ОСОБА_4 , що підтверджує намір останнього продовжувати захищати країну.

Також, захисник доводив суду, що ОСОБА_4 пішов до ЗСУ добровільно, він не мав на меті ухилятися від військової служби, а навпаки бажає повернутися до військової частини для продовження служби.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступних висновків: кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м.Запоріжжя. Підстав для повернення кримінального провадження прокуророві для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України, немає. Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 ст.284 КПК України, немає. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстав для його повернення прокуророві немає, тому слід призначити кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 до судового розгляду.

З вказаних мотивів, з метою підготовки до судового розгляду, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд кримінального провадження на 30 січня 2025 року об 11 годині 00 хвилин. Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому судовому засіданні, виходячи з вимог ч.2 ст.27 КПК України, одноособово. Визначити склад осіб, які братимуть участь в судовому розгляді, наступним: процесуальний прокурор, обвинувачений, захисник обвинуваченого. Здійснити виклик в судовий розгляд для допиту свідків з реєстру матеріалів досудового розслідування. Обов`язок по забезпеченню присутності під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, в силу вимог ч.3 ст.23 КПК України, слід покласти на процесуального прокурора.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 суд дійшов до наступного висновку:

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 02.12.2024 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Відповідно до ст.. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно вимог ст..176 та ст. 177 КПК України, законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Зокрема, згідно матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, а усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та покарання, він може переховуватися від суду не зважаючи на існування у нього постійного міста проживання.

З огляду на докази, якими сторона обвинувачення доводила своє клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 суд вважає, органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; а саме, що обвинувачуваний ОСОБА_4 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання.

Суд бере до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинувачуваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, а також особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 .

В умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, національні суди, вирішуючи питання щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не повинні допустити негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та запобігти не створювати в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Отже, враховуючи вимоги ст..331 КПК України та доведеність існування обставин, які свідчать про існування ризиків, які виправдовують необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що клопотання щодо продовження строку утримання під вартою заявлене прокурором підлягає задоволенню, тобто строк утримання під вартою необхідно продовжити до 60 днів.

Водночас, відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 183 КІІК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленій ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КГІК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України.

З приводу заявленого захисником обвинуваченого клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт у певний час доби, суд вважає його необґрунтованим та не доведеним належними доказами. Посилання захисника про те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, місце постійного проживання, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Наявність у дружини та малолітньої дитини інвалідності, а також доказів того, що вони потребують допомогу, також не доведено.

Отже, обставини, які би могли слугувати підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`якій, спростовуються доводами сторони обвинувачення та письмовими доказами, які досліджувалися в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України суд

у х в а л и в :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України на 30 січня 2025 року на 11.00 годину у приміщенні Ленінського районного суду м.Запоріжжя.

Судовий розгляд проводити одноособово за участю процесуального прокурора, обвинуваченого, його захисника.

У судове засідання викликати свідків зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Роз`яснити учасникам судового провадження про можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення учасники судового провадження мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 23 березня 2025 року включно.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького Апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1