Справа №191/1070/25
Провадження № 1-кс/191/191/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на бездіяльність Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2025 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на бездіяльність Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладених у заяві від 17 лютого 2025 року.

Вказана скарга обґрунтована тим, що 14 вересня 2024 року адвокат ОСОБА_3 у черговий раз звертався до начальника СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про внесення відомостей до ЄРДР, викладених у заяві ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 16 вересня 2015 року та протоколі його допиту, як потерпілого від 28 грудня 2023 року, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000799 від 17.09.2015 року, та розпочати досудове розслідування за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України стосовно ОСОБА_5 , 1980 року народження, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 1975 року народження, чоловіка на прізвисько « ОСОБА_8 » і « ОСОБА_9 », та інших осіб, які входили до складу ДУК «Правий сектор» і приймали участь у вчиненні кримінальних правопорушень.

21.03.2025 року до суду з Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов лист, у якому вказано, що направляють копію відповіді щодо звернення адвоката ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 , яке було доставлено 22.02.2025 року та зареєстровано за вх.№21-адв. від 24.02.2025 року та копію ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду про розгляд аналогічного звернення.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав вимоги своєї скарги з підстав зазначених у ній, уточнивши, що ним допущена помилка при складані скарги: вірною є дата заяви 15 лютого 2025 року, а не 17 лютого 20205 року.

Представник Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив.

Слідчий суддя, вислухавши доводи скаржника та дослідивши докази прийшов до наступного.

У відповідді від 06.03.2025 року за вих.№49.3-2022 заступника начальника ВП начальника СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_10 , що адресована захиснику адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , вказано, що повідомляють, що відомості у Вашій попередній заяві було внесено до ЄРДР Синельниківським РУП ГУНП в Дніпропетровській області за №0000546 від 26.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Крім того, повідомлено, що на теперішній час матеріали кримінального провадження №0000546 перебувають у провадженні СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Скарга, яка є предметом розгляду, за подіями 2015 року, має аналогічний виклад обставин звернення скаржника, на підставі якого у справі №191/3327/24 26.09.2024 року слідчим суддею Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на бездіяльність Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Дана ухвала була предметом розгляду Дніпровським апеляційним судом згідно з інформацією, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень у відкритому доступі, та 23.10.2024 року апеляційна скарга адвоката була залишена без задоволення, а ухвала слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року залишена без змін.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року було встановлено, що 26.06.2024 року внесено відомості до ЄРДР №0000546 про кримінальне правопорушення, за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України. Дане кримінальне провадження 23.07.2024 року направлено за підслідністю до Першотравенської окружної прокуратури.

Частиною першою статті 303 КПК України передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно із ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах:Sovtransavto Holding v. Ukraine,№48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року;Ukraine-Tyumen v. Ukraine, №22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine) №24465/04 одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

З урахуванням положень ч.2 ст.21 КПК України, принципу res judicata та зважаючи на те, що за ухвалою слідчого судді від 26.09.2024 року у справі №191/3327/24 (провадження №1-кс/191/779/24), було відмовлено у задоволенні аналогічної скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 за подіями 2015 року, то повторний розгляд скарги за тим ж обставинами, порушить принцип правової визначеності.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вже зазначалося слідчим суддею, вимоги даної скарги, як і попередньої, зводяться до неповної кваліфікації правопорушень, повідомлених ОСОБА_4 за подіями 2015 року, а саме за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України у кримінальному провадженні за №0000546 від 26.06.2024 року.

Слідчий суддя також не може визнати обґрунтованими вимоги скарги з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Порядок внесення відомостей до ЄРДР регламентований статтею 214 КПК та Положенням про ЄРДР, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020).

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 5 статті 214 КПК до ЄРДР вносяться короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З цими вимогами узгоджуються приписи Положення про ЄРДР, з огляду на які до реєстру вносяться відомості про, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Необхідність зміни стороною обвинувачення правової кваліфікації тієї самої події кримінального правопорушення, відомості про які вже внесені до ЄРДР, не є підставою для повторного внесення до ЄРДР відомостей щодо тієї ж події, але з іншою кваліфікацією. Вказане випливає з наступного.

Перш за все слід зважати на завдання, які вирішуються веденням ЄРДР. Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог КПК з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі; інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів (пункт 3 розділу 1 Положення про ЄРДР).

Зміст пункту 7 розділу 4 Положення про ЄРДР передбачає здійснення перевірки наявності вже розпочатих досудових розслідувань за певним фактом саме по фактичним даним (дата вчинення кримінального правопорушення; територію вчинення правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; найменування юридичної особи; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові та дату народження особи, якій повідомлено про підозру), а не по правовій кваліфікації. Метою цього є недопущення ситуацій неодноразового внесення одних і тих же самих відомостей до ЄРДР під різними номерами.

Повторне внесення відомостей до ЄРДР за одними й тими ж обставинами незалежно від джерел надходження такої інформації не передбачається й оскільки відповідні заяви та повідомлення на підставі Розділу 2 Положення про ЄРДР реєструються як дублікат та окремо кримінальне провадження не обліковується, а отже і не розслідується.

Пункт 5 частини 5 статті 214 КПК містить поняття «попередня правова кваліфікація». Це свідчить про те, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння (поведінку).

Точність правової кваліфікації кримінального правопорушення має суттєве значення для кримінального провадження, зокрема, для цілей визначення належної його підслідності, підсудності, визначення правового режиму здійснення негласних слідчих (розшукових) дій в конкретному кримінальному провадженні, застосування запобіжних заходів тощо.

Уточнення або зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення, що є юридичною оцінкою вчиненого, наряду з можливими змінами фактичної сторони розслідуваного кримінального правопорушення, відбувається й через зміну раніше повідомленої підозри. Стаття 277 КПК не передбачає вимогу наводити у повідомленні про підозру (зміну раніше повідомленої підозри) обґрунтування прийняття такого процесуального рішення. При цьому КПК не містить умов для прийняття прокурором, слідчим такого рішення або ж умов щодо обсягу дій, які вони мають вчинити для того, щоб прийняти таке рішення (постанова ККС ВС у справі № 578/789/19 від 21.04.2021). Тобто, необхідність зміни правової кваліфікації не завжди обумовлена встановленням нових фактичних даних, які на неї впливають, іноді вона викликана необхідністю виправити допущену помилку при встановленні попередньої кваліфікації злочину.

Процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (частини 1, 3статті 110 КПК).

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшла висновку, що: (1 ) зміна правової кваліфікації тих же самих фактичних обставин, які розслідуються у межах кримінального провадження, не потребує реєстрації нового кримінального провадження (окремого внесення відомостей про це до ЄРДР); (2) КПК України передбачає можливість зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення щодо підозрюваного шляхом повідомлення про нову підозру (зміну раніше повідомленої підозри), до повідомлення про підозру уточнення правової кваліфікації кримінального правопорушення може відбуватися шляхом прийняття слідчим, прокурором відповідного рішення у формі постанови.

Здійснення судового контролю з боку слідчого судді за діями слідчого, прокурора щодо правильності правової кваліфікації (у тому числі попередньої кваліфікації при внесенні відомостей заяви про кримінальне правопорушення до ЄРДР) на етапі досудового розслідування до повідомлення особи про підозру КПК не передбачено. Виправлення допущених слідчим помилок на цьому етапі можливе прокурором в рамках процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Зміна правової кваліфікації тих же самих фактичних обставин, які розслідуються у межах кримінального провадження, не потребує реєстрації нового кримінального провадження (окремого внесення відомостей про це до ЄРДР), що б фактично відбулося за умови задоволення скарги.

Самостійне визначення особою у заявах про злочин наявності певної статті КК та бажаної кваліфікації без наведення достатніх відомостей не може автоматично свідчити про те, що було вчинено саме ці злочини. Крім того, слідчий, прокурор не зобов`язаний вносити відомості до реєстру у точній відповідності зі змістом заяви в частині обраної заявником правової кваліфікації.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 3, 5 статті 22 КПК). Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Варто ще раз зазначити, що той факт, що кримінальне провадження №0000546 від 26.06.2024 року зареєстроване, свідчить про можливість (й обов`язок сторони обвинувачення) подальшого збирання доказів у цьому провадженні, що, у свою чергу, не виключає можливості як подальшого уточнення правової кваліфікації кримінального правопорушення. На процес збирання доказів можуть впливати й інші учасники кримінального провадження, зокрема, заявник та потерпілий, їх представники, шляхом подання на підтвердження своєї заяви речей і документів (пункт 2 частини 2 статті 60 КПК), подання доказів слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, заявлення клопотань, надання пояснень тощо (частина 1 статті 56 КПК).

Таким чином на підставі наведеного та виходячи з того, що чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено порядку повторного зобов`язання слідчого або прокурора внесення за тією ж самою заявою про скоєння кримінальних правопорушень відомостей до ЄРДР або змінити формулювання вже здійсненої дії щодо внесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. 26, 214, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на бездіяльність Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повна ухвала буде оголошена 25.03.2025 року о 16.40 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1