Дата документу 18.03.2025Справа № 554/706/25
Провадження № 1-кп/554/628/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«18» березня 2025 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000704 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження №0000704 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження по справі та повернення обвинувального акту немає, вказане кримінальне провадження підсудне цьому суду, а тому можливо призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Також прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов?язання, з визначенням обов?язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що на даний час ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Підставою для застосування саме такого запобіжного заходу є наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілого та свідків по кримінальному провадженню, з метою зміни ними показів, що унеможливить якісний судовий розгляд та може позбавити можливості притягти винного до кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, ОСОБА_3 неодноразово притягався до кримінальної відповідності за вчинення умисних злочинів, судимість за які погашена в порядку ст. 89 КК України, однак належних висновків не зробив та, як наслідок, знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав думку прокурора, просить задовольнити клопотання та призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачений не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. З приводу клопотання прокурора заперечував.

Захисник адвокат ОСОБА_6 просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду та відмовити у задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов?язання. Зазначив, що клопотання не обґрунтоване, ризики, на які посилається прокурор, не підтверджені жодним доказом. Під час досудового розслідування жодного запобіжного заходу до ОСОБА_3 не застосовувалось. Він з?являвся на всі виклики до слідчого, сьогодні до суду також з?явився. Даних про незаконний вплив на потерпілого чи свідків немає. ОСОБА_3 раніше не судимий, одружений, офіційно працевлаштований, підстав застосовувати до нього запобіжний захід немає.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, тому підстави для повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 5-8 ч. 1 ст. 284 КПК України або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення, відсутні.

Кримінальне провадження підсудне Октябрському районному суду м. Полтави, відповідно до вимог ст. 32 КПК України.

Підстав для проведення судового розгляду в закритому судовому засіданні немає.

Визначено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Таким чином, всі питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Таким чином, враховуючи, що під час підготовчого судового засідання судом встановлено достатньо підстав для призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі інші необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду та вважає за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Клопотань про складення досудової доповіді від учасників кримінального провадження не надходило, а оскільки її складення передбачається лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, суд не вважає за необхідне з власної ініціативи вирішувати питання щодо складення досудової доповіді.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов?язання, суд виходить з наступного:

Частиною 3 ст. 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

З вимог ч. 2 ст. 177 КПК України вбачається, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, визначених ч.5 ст. 194 КПК України. Обов?язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч. ч. 1, 5, 7 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з вимог ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Суд не погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий, притягнення його раніше до кримінальної відповідальності, навіть за умисні злочини, на що посилається прокурор, не може свідчити про характеристику особи, яка в минулому вчинювала злочини та відбувала покарання.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зазначав, що судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Судимість має строковий характер. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення. Припинення судимості анулює всі кримінально-правові й загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості під час вирішення будь-яких питань, у тому числі й для характеристики особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості та є неприпустимим.

Отже, посилання у клопотанні прокурора на те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, неприпустиме, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що останній є особою, яка відповідно до ст. 89 КК України не має судимості.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання, одружений, офіційно працевлаштований, що свідчить про наявність у останнього міцних соціальних зв?язків.

Крім того, до обвинуваченого на досудового розслідуванні не було застосовано жодного запобіжного заходу і за цей час даних щодо порушення обвинуваченим своїх процесуальних обов?язків прокурором не надано.

Даних щодо спроб вчинення іншого кримінального правопорушення чи спроб впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, прокурором на час розгляду клопотання також надано не було.

Таким чином, оцінюючи ризики, на які посилаються прокурор, як на одну з підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов?язання, суд враховує те, що Європейський суд з прав людини вбачає порушення права на особисту недоторканність та свободу у випадках, коли суди у своїх рішеннях про застосування запобіжного заходу обмежуються «схематичними» мотивами, як «неналежна поведінка обвинуваченого», «тяжкість покарання, що загрожує» тощо (рішення у справі «І.А. проти Франції»). В ухвалі суду мають бути зазначені обставини, що дають підставу очікувати, що цей ризик (ризики) справдяться і для цього слідчий, прокурор мають надати суду докази цього (рішення у справі «Александр Макаров проти Росії»). Суд не повинен керуватись припущеннями про наявність ризику (ризиків) обґрунтовуючи застосування запобіжного заходу, інакше це б свідчило про явну зневагу до презумпції невинуватості.

З урахуванням вимог ч.3 ст. 315 КПК України, виходячи з положень ст.ст. 176-178, 179, 194 КПК України, суд вважає, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведено обставини, передбачених пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті, а тому клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов?язання задоволенню не підлягає, проте, суд вважає можливим зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 179, 193, 194, 196, 314 - 316, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0000704 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК Українина «26» березня 2025 року о 14 годині 00 хвилин в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави за адресою м. Полтава, вул. Навроцького, 5.

Судовий розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника обвинуваченого.

У задоволенні клопотання процесуального прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов?язання - відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно з моменту її постановлення.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1