Справа № 148/247/25
У Х В А Л А

Іменем України

10 березня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

інспектора органу пробації ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина подання в.о. начальника Тульчинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання,

В С Т А Н О В И В :

До Тульчинського районного суду звернулась в.о. начальника Тульчинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 з поданням про направлення засудженої ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання, мотивуючи його наступним.

На виконання в Тульчинський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області 01.03.2024 надійшов вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.01.2024 відносно ОСОБА_6 .

Згідно рішення суду на неї були покладені обов`язки за ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Під час перебування на обліку в Тульчинському районному відділі засуджена ОСОБА_6 не допустила ухилення від відбуття покарання з випробуванням. Однак ОСОБА_6 в період іспитового строку неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення ст. ст. 184 ч.1, 184 ч.2, 184 ч.3 КУпАП, а також відносно останньої порушено кримінальне провадження від 05.04.2023 за ст. 307 ч.2 КК України.

За систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, 20.01.2025 до ОСОБА_6 було застосовано письмове попередження про скасування звільнення з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання під її особистий підпис.

Враховуючи викладене та на підставі ст.78 ч.2 Кримінального кодексу України, ст.166 ч.2 Кримінально-виконавчого кодексу України та ст.537 ч.1 п.8, ст. 539 ч.2 п.3 КПК України в.о. начальника Тульчинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 просить вирішити питання скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої для відбування призначеного судом покарання.

Представник Тульчинського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області в судовому засіданні подання підтримала та просить суд його задовольнити.

Засуджена ОСОБА_6 у судовому засіданні просила суд не направляти її для відбування покарання у виді позбавлення волі. Вказала, що має на утриманні вісім неповнолітніх дітей, проживає та утримує дітей з тимчасових періодичних заробітків по селу. Обіцяє в майбутньому сумлінно виконувати обов`язки, які покладені на неї судом. Просить суд врахувати вказані обставини, дати шанс на виправлення без ізоляції її від суспільства, щиро розкаюється у вчиненому.

Прокурор вважав необхідним в задоволенні подання відмовити оскільки зазначені органом пробації підстави є недостатніми для скасування іспитового строку.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив, що відповідно до вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.01.2024 ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 ч.3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на три роки. Відповідно до вимог ст. 76 п.1, п.2 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.01.2024 стосовно ОСОБА_6 надійшов для виконання до Тульчинського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області 01.03.2024.

08.03.2024 ОСОБА_6 ознайомлена з порядком та умовами відбудування покарання з випробуванням, а також роз`яснено правові наслідки у разі вчинення нового кримінального правопорушення та систематичного вчинення адміністративних правопорушень.

Виходячи з подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженої ОСОБА_6 для відбування призначеного судом покарання, з яким до суду звернулася в.о. начальника Тульчинського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зарекомендувала себе з негативної сторони, оскільки систематично вчиняла правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення.

Відповідно до ст.78 ч.2 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналогічні приписи містять положення статті ст.166 КВК України, за змістом яких, у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Порядок та підстави скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання регламентовані також Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, у пункті 10 якої визначено, що згідно з ст.78 ч.2 КК України (2341-14) суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Аналіз вказаних нормативно правових актів дає підстави для висновку, що закон визначає дві підстави з яких суд може прийняти рішення про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, а саме:

1) невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК та 2) систематичне (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення. При цьому, вчинення засудженою особою таких правопорушень повинно свідчити про її небажання стати на шлях виправлення. Тобто, характер таких правопорушень повинен бути оцінений як такий, що свідчить про свідоме та умисне ігнорування особою застосованих до неї обмежень при ухваленні вироку із застуванням ст.75 КК України та покладення обов`язків, визначених ст.76 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи засуджена ОСОБА_6 невиконання покладених на неї вироком суду обов`язків, визначених ст. 76 КК, не допускала.

Як вбачається із матеріалів подання органу пробації та доданих доказів ОСОБА_6 притягувалася до адміністративної відповідальності, а саме: 18.07.2024 за ст. 184 ч.3 КУпАП; 20.08.2024 за ст. 184 ч.3 КУпАП; 20.08.2024 за ст. 184 ч.1 КУпАП; 20.08.2024 за ст. 184 ч.1 КУпАП; 19.09.2024 за ст. 184 ч.1 КУпАП; 19.09.2024 за ст. 184 ч.1 КУпАП; 27.09.2024 за ст.184 ч.2 КУпАП. Вчинені ОСОБА_6 адміністративні правопорушення полягали у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а також вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу, що тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копій постанов суду ОСОБА_6 тричі притягалась до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.3 КУпАП, за вчинення її неповнолітньою донькою правопорушень, та двічі за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст.184 ч.1, ч.2 КУпАП.

Суд зауважує, що при розгляді судом питань щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, суд має встановити, чи носили порушення засудженим покладених на нього обов`язків систематичний характер та чи свідчать ці порушення про те, що засуджений не бажає ставати на шлях виправлення, а також, чи були такі порушення умисними, тобто чи мав засуджений намір ухилитись від виконання обов`язків.

Оцінюючи вказані правопорушення, вчинення яких потягли за собою застосування адміністративних стягнень відносно ОСОБА_6 , суд враховує, що дані адміністративні правопорушення жодним чином не пов`язані із порушенням покладених на неї судом обов`язків і вважає, що їх характер, в контексті положень ст.78 КК України та ст.166 КПК України, не можуть свідчити про небажання засудженої стати на шлях виправлення.

Окрім того на утриманні ОСОБА_6 вісім неповнолітніх дітей, що ускладнюють виконання останньою передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Будь-яких інших доводів, які б беззаперечно свідчили про небажання засудженої ОСОБА_6 стати на шлях виправлення у поданні не зазначено і представником органу пробації в суді не наведено. Недоліки у вихованні дітей не є тими систематичними правопорушення, які б вказували, що виправлення засудженої ОСОБА_6 неможливе без застосування покарання.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи №16/2024 відносно ОСОБА_6 не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженої стати на шлях виправлення, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Суд заслухавши пояснення прокурора, представника органу пробації та засудженої, дослідивши матеріали справи, вважає, що хоча по справі й існують формальні підстави для скасування звільнення засудженої від відбування покарання з випробуванням, але з урахуванням того, що засуджена має на утриманні вісім неповнолітніх дітей, яких виховує самостійно, зобов`язується не скоювати правопорушення та стати на шлях виправлення, суд вважає, що в цілому поведінка засудженої за час іспитового строку не свідчить про те, що на теперішній час вона стала настільки небезпечною для суспільства, що її слід направити для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі. В матеріалах справи відсутні докази про злісне небажання засудженою стати на шлях виправлення, тому суд не має підстав вважати наведені в поданні обставини підставами для направлення засудженої для відбування покарання, призначеного вироком.

Крім того, згідно ст.78 ч.3 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

В контексті зазначеного, суд не надає оцінку доказам, щодо наявності на розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , як підставу для скасування іспитового строку, так як вказані обставини не зазначенні в поданні органу пробації.

Приймаючи до уваги вищезазначене, керуючись принципами гуманності, виваженості та розсудливості, враховуючи те, що в поданні не міститься достатніх доказів того, що ОСОБА_6 дійсно не бажає стати на шлях виправлення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного подання .

На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання в.о. начальника Тульчинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання- відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: