Справа № 282/413/20
Провадження № 1-кп/282/12/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року

селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000018 від 23.01.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №158 від 01 серпня 2019 року, старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду начальника продовольчого складу взводу забезпечення вказаної військової частини.

Так, старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 3, 21, 28, 68 Конституції України, ст. ст. 3, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і Законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, сприяти у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватися правил військової ввічливості та поведінки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до вимог ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, яка досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця, за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів, додержуватись визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

У порушення вищевказаних вимог Конституції України, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 , 21 січня 2020 року близько 21 години 00 хв., перебуваючи разом, із ОСОБА_5 , на території берега копанки по АДРЕСА_1 , під час бесіди, па ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 21 січня 2020 року близько 21 год. 00 хв. перебуваючи за вказаних обставин на території берега копанки по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом з особистих мотивів, з метою приниження особистої честі і гідності ОСОБА_5 , спричинення фізичного болю і моральних страждань та демонстрації своєї уявної переваги, наблизився до ОСОБА_5 та раптово наніс йому один удар правою ногою в грудну клітку.

В результаті вказаних дій, ОСОБА_4 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця лівої половини грудної клітки, перелому 5-6 ребер ліворуч, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 25 від 29 січня 2020 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, так які призвели до тривалого розладу здоров`я і не являються небезпечними для життя.

Тоді ж, продовжуючи свої злочинні дії, у вказаний час та місці та за вказаних обставин, ОСОБА_4 діючи із прямим умислом наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 , після чого між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відбулась штовханина, в ході якої останні разом впали на землю.

В результаті вказаних дій, ОСОБА_4 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді 2-х саден над правою надбрівною дугою, 2-х саден спинки носа, синця і садна лівої виличної ділянки, синця і садна верхньої повіки лівого ока, крововиливу в слизову лівого ока, синця і садна верхньої повіки правого ока, синця лівої біля вушної ділянки, які відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 25 від 29 січня 2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1ст.122 КК України, які виразилися у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Обвинувачений та його захисник подали до суду клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо закриття кримінального провадження, наслідки закриття йому зрозумілі. Також вважав за можливе розгляд клопотань проводити за відсутності його захисника, який подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував щодо закриття кримінального провадження. Також вважав за можливе розгляд справи проводити за відсутності його представника.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання обвинуваченого та його захисника, а також матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Встановлено, що згідно обвинувального акта складеного за результатами досудового розслідування кримінального провадження №0000018, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, що мало місце 21 січня 2020 року.

Відповідно до положень ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України є нетяжким злочином.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, визначено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Судом не встановлено обставин, передбачених ч.3 ст.49 КК України, які б вказували на наявність підстав для переривання чи зупинення строків давності.

Відповідно до ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 3 статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більш ніж п`ять років, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст.49 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 слід залишити без розгляду.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.284,288,395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.122 КК України, на підставі ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КК України, у кримінальному провадженні №0000018 від 23.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, на підставі п. 3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000018 від 23.01.2020 відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, - закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1