Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К

Іменем України

04 лютого 2025 року м. Рівне

Справа № 565/2245/24

Провадження № 11-кп/4815/238/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2024 року, ухвалений за результатами спрощеного провадження, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000171 від 01.10.2024 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ Рівненської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого відповідно до вироку Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29.07.2024 року за ч.2 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що будучи засудженим вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 липня 2024 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 год., 26 вересня 2024 року у Вараському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області, під підпис ознайомлений з умовами, порядком і обов?язками під час відбування покарання, відповідно до ч. 1 ст. 37 КВК України, під підпис попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України, за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, 26.09.2024 року відмовився отримувати направлення для відбування покарання до Комунального підприємства «Управляюча Компанія «Житлокомунсервіс» Вараської міської ради, що розташоване по вул. Кібенка, 3, в м. Вараш Рівненської області, згідно якого мав приступити до виконання громадських робіт 27.09.2024 року, в порушення ч. 3 ст. 40 КВК України, без поважних причин (тяжка тривала хвороба, виїзд в іншу місцевість без дозволу у зв?язку з загибеллю близьких, тощо), з метою ухилення від відбування покарання до виконання громадських робіт не приступив та категорично відмовився їх виконувати, тим самим умисно ухилився від відбування призначеного йому судом покарання у виді громадських робіт.

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

На підставі ст.59-1 КК України, покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ухвалено обчислювати з дня постановки ОСОБА_6 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікації його дій, покликається на незаконність вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, та як наслідок, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що судом першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_6 від 15.10.2024 року не враховано, що в даному кримінальному провадженні кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 389 КК України вчинено ним після ухвалення Кузнецовським міським судом Рівненської області вироку від 29.07.2024 року щодо нього за ч.2 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді громадських робіт строком 200 год., та безпідставно не застосовано положення ст.ст. 71, 72 КК України.

Просить вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15.10.2024 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 389 КК України скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст. 71, п.4 ч.1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29.07.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 10 днів. Відповідно до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі не оскаржується висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, а тому колегією суддів в цій частині вирок суду не перевіряється.

Перевіряючи доводи прокурора щодо неправильності застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність, та як наслідок, невідповідності призначеного судом ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів приходить до висновку, що вони (доводи) заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, а й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вказані вимоги закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт (п.4 цієї частини зазначеної статті КК України); п.5 ч.1 ст. 72 КК України передбачено, що одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 липня 2024 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 год., які як на час ухвалення оскарженого вироку, так і станом на дату перегляду зазначеного вироку апеляційною інстанцією ним не відбуті, що підтверджується і долученою прокурором до матеріалів кримінального провадження довідкою органу пробації від 29.01.2025 року № 348/40/2/1-25.

Кримінальне правопорушення, за яким ОСОБА_6 обвинувачується у даному кримінальному провадженні за ч.2 ст. 389 КК України, останній вчинив після засудження за попереднім вироком та в період невідбутого покарання у виді громадських робіт, призначеного за попереднім вироком.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ст. 71 КК України, суд першої інстанції мав призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків з урахуванням положень ст. 72 КК України, що судом виконано не було, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є слушними та в цій частині вирок підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку, що узгоджується і з позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 у справі 766/39/17, провадження 51-8867кмо18, відповідно до якої, якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК України (за сукупністю вироків).

Оскільки за попереднім вироком ОСОБА_6 призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, які не відбуті, а за цим вироком призначено покарання з врахуванням вимог 50, 65 КК України у виді пробаційного нагляду, тому виходячи з правил, передбачених п.п. 4, 5 ст. 72 КК України, менш суворе покарання у виді громадських робіт підлягає переведенню в більш суворе покарання, у виді пробаційного нагляду.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п.п. 4, 5 ч.1 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кузнецовсього міського суду Рівненської області від 29.07.2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, не призначивши ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, що в даному випадку є підставою для його скасування в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 та п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з п. 4 ч. 1, ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні закону, який підлягає застосуванню.

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання (п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК).

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в цій частині.

Керуючись ст.ст. 615, 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 389 КК України в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, з врахуванням п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 липня 2024 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 10 (десять) днів.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2, ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_6 і прокурору.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3