Справа № 186/2060/24
Провадження № 1-кп/0186/283/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м.Шахтарське

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному провадженні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 05.09.2023 року по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянки України, розлученої, непрацюючої, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої :

-14 грудня 2016 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 6 років 6 місців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнена 23.12.2022 року умовно-достроково на 10 місяців 20 днів.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6 (приймає участь у відеоконференції)

В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, так як ризики передбачені п. п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та існують на сьогодні.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що завершити розгляд справи до закінчення терміну дії ухвали про продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу неможливо, а ризики заявлені на момент обрання слідчим суддею запобіжного заходу та його продовження, які полягали в тому, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду та вчините інше кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, на даний час не зменшилися, тому виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 не працює, постійного джерела доходів не має, власне житло відсутнє, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків, та враховуючи тяжкість злочину, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 раніше судима за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, а тому не маючи засобів до існування може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та прохав суд його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_5 прохали суд відмовити прокурору в задоволенні клопотання, вважаючи його доводи надуманими та такими які не підтверджені фактичними доказами. Прохали суд змінити обвинуваченій міру запобіжного заходу на домашній арешт. Своє клопотання мотивували тим, що у останньої є постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки в м.Шахтарське, а саме батько похилого віку та повнолітні діти, які проживають разом з обвинуваченою.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд, за наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня його застосування.

Враховуючи неможливість до спливу продовженого раніше обвинуваченій ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченої під вартою.

Так, відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом. Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Приймаючи рішення за доводами сторони захисту про відсутність достатніх правових підстав для продовження ОСОБА_3 найбільш суворого запобіжного заходу в виді тримання під вартою суд вважає їх неспроможними та виходить з того, що на даному етапі кримінального провадження та судового розгляду в поведінці обвинуваченої існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного до тяжких злочинів (ст.12 КК України), отже суд виходить з того, що без застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою існує висока вірогідність переховування останньої від суду, враховуючи тяжкість можливого покарання у разі доведення її вини в інкримінованому злочині. На думку суду, обвинувачена цілком усвідомлює суворість можливого покарання у разі визнання її винуватою в інкримінованому злочині, що слід визнати вагомим чинником існування ризиків порушення нею процесуальної поведінки під час судового розгляду. Крім того суд погоджується з доводами прокурора, що в даному випадку існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченою вчинити інше кримінальне правопорушення. До зазначеного висновку суд приходить з тих підстав, що ОСОБА_3 не працює, раніше була судима за злочини, передбачені ч.2 ст.307 КК України.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченої альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для продовження останній саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків і її належну поведінку.

Суд звертає увагу, продовження запобіжного заходу з урахуванням його складності та тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У світлі положень ст.28 КПК України, з урахуванням специфіки інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_3 кримінального правопорушення, дане кримінальне провадження є вочевидь складним. Відповідно, на даному етапі судового розгляду, суд не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою.

Враховуючи викладене, а також те, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися на сьогодні, суд вважає за можливе продовжити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 3 ст.183 КПК України, відповідно до яких при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, відповідно до якої суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Такою сумою застави суд визначає вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, що буде достатньо для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.331, 177-178, 183, 199, 317, 350, 369-372 КПК України, - суд

П о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити тримання обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на 60 днів до 06 березня 2025 року включно.

Визначити заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_3 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У задоволенні клопотання щодо зміни запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для виконання та вручення обвинуваченій, а також вручити прокурору і захиснику.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченою в той же строк з моменту отримання нею копії даної ухвали.

Суддя: ОСОБА_7