Справа № 344/3423/25
Провадження № 1-кс/344/1792/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, капітана поліції ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 02.01.2025, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И ЛА :

26.02.2025 слідчий ОСОБА_4 , за погодженням прокурора ОСОБА_3 , звернулася із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 02.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, визначити розмір застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання обґрунтовано тим, що 02 січня 2025 року, приблизно о 16 год 45 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік будинку № 34, по вул. Івасюка, у м. Івано-Франківську побачив потерпілого ОСОБА_7 , який намагаючись здійснити телефонний дзвінок спіткнувся та втративши рівновагу впав, впустивши свій мобільний телефон марки «SamsungGalaxy A72 6/128GB», на землю. В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на незаконне збагачення шляхом відкритого викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій протиправний намір, у період дії на території України воєнного стану, керуючись корисливими мотивами та з метою незаконного збагачення, ОСОБА_5 , підійшов до потерпілого, який в той час намагався підвестися із землі, підняв мобільний телефон марки «SamsungGalaxy A72 6/128GB».

В подальшому, з метою доведення свого протиправного умислу до кінця, ОСОБА_5 , продовжив свої протиправні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, а саме, почав втікати із викраденим мобільним телефоном, у напрямку вул. Івана Павла ІІ, у м. Івано-Франківську, не реагуючи на крик ОСОБА_7 , який почав йти слідом за ним, вимагаючи повернути викрадений мобільний телефон.

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 місце вчинення злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

03 січня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, 05.01.2025 ухвалою Івано-Франківського міського суду щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.03.2025 року включно.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Локітка, Тлумацького району, Івано-Франківської області, житель АДРЕСА_1 , не працюючий, з середньо-спеціальною освітою, згідно ст. 89 КК України не судимий, відносно якого 22.11.2017 обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185 КК України скеровано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області; 11.01.2018 обвинувальний акт за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України скеровано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області; 28.03.2018 обвинувальний акт за ч. 2 ст. 309 КК України скеровано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області; 06.03.2020 обвинувальний акт за ч. 2 ст. 186 КК України скеровано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області; 27.10.2023 обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України скеровано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, що містяться у протоколах: огляду місця події, огляду предметів (речей); показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, так як санкція ч. 4 ст. 186 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, може намагатись уникнути покарання. Також на теперішній час на розгляді Івано-Франківського міського суду перебуває справа № 344/528/18 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України, та останній не з`являється на судові засідання, як результат, Івано-Франківським міським судом неодноразово виносилась ухвала про примусовий привід ОСОБА_5 , а саме: 10.06.2024, 04.11.2024 та 09.12.2024; у справі № 344/3866/20 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України ухвалою Івано-Франківського суду 10.09.2024 винесено ухвалу про примусовий привід останнього.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний особисто знайомий з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , та шляхом вмовляння, залякування, може схиляти їх до зміни власних показань, що може істотно вплинути на досудове розслідування. Оцінюючи наявність цього ризику, варто врахувати, що ризик впливу на свідків існує не лише на етапах досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що у підозрюваного відсутнє офіційне місце працевлаштування, а отже і джерело доходу, у зв`язку з чим підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою незаконного збагачення.

Враховуючи вищенаведені ризики, характеризуючі дані на особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виключатиме ризику переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також жодним чином не зможе запобігти ризику вчинення нового кримінального правопорушення. Також, ОСОБА_5 уже обирався 12.09.2023, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у кримінальному провадженні про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, не ініціюється, оскільки до органу досудового розслідування не надходило заяв від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Крім цього, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , в іншому кримінальному провадженні, в період з 13.02.2020 по 13.01.2021 діяв запобіжний захід у вигляді триманні під вартою. На цей час, щодо підозрюваного діє запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 105100 грн (заставу було внесено 13.01.2021).

Прокурор просив клопотання задоволити з викладених мотивів в клопотанні.

Слідчий підтримала думку прокурора.

Захисник у судовому засіданні заперечила щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через безпідставність. Ризики відсутні, просила застосувати домашній арешт або ж мінімальний розмір застави.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника. Повідомив, що став на шлях виправлення. Справа є сфабрикована. Він не має наміру жодним чином ухилятися від суду. Претензій від потерпілих до нього немає.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшла наступного висновку.

Слідчим відділом Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження внесеного 02.01.2025 до ЄРДР № 0000012, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

03 січня 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

03 січня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану.

05 січня 2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_5 застосовано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до 03.03.2025 року включно, та визначено розмір застави в межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

28 лютого 2025 року постановою керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 03.04.2025.

Положеннями ч.3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, підтвердилась встановлена при застосуванні запобіжного заходу наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яка, зокрема, підтверджується долученими до клопотання доказами копіями: протоколу допиту свідка від 09.01.2025, висновку експерта №СЕ-19/109-25/966-ТВ від 15.01.2025, протоколів допитів свідків від 03.01.2025, протоколу огляду предметів (речей) від 03.01.2025.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК, також були перевірені слідчим суддею при продовженні вказаного запобіжного заходу.

Питання доведеності чи недоведеності вини, а також роль підозрюваного у вчиненні злочину є прерогативою суду, який розглядатиме справу по висунутому обвинуваченню та буде встановлювати вказані обставини при розгляді справи по суті.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно, ставити під сумнів як кваліфікацію дій підозрюваного, так і обґрунтованість самої підозри на даному етапі розслідування за даних умов, підстав не має.

Докази зібрані під час досудового розслідування, які вивчені слідчим суддею надають можливість пересвідчитись у достовірності на вказаній стадії кримінального процесу:

Разом з тим, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , його вік, з середньо спеціальною освітою, одружений, має двох малолітніх дітей (зі слів). Згідно ст. 89 КК не судимому; разом з тим, 22.11.2017 обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185 КК України скеровано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області; 11.01.2018 обвинувальний акт за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України скеровано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області; 28.03.2018 обвинувальний акт за ч. 2ст. 309 КК України скеровано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області; 06.03.2020 обвинувальний акт за ч. 4 ст. 186 КК України скеровано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області; 27.10.2023 обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України скеровано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. У можах розгляду вказаних кримінальних справа до підозрюваного неодноразово застосовано привід.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії (заява №33977/96 від 26 липня 2001 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У рішенні по справі W. проти Швейцарії (заява №14379/88 від 26.01.1993) Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Наведені обставини разом із суворістю можливого покарання можуть схилити підозрюваного також і до втечі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (п.34 рішення у справі «Сельчук проти Туреччини» від 10 січня 2006 року, заява № 21768/02; п.9 рішення від 10 листопада 1969 року у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя враховує, що продовжує існувати ризик можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, так як санкція ч. 4 ст. 186 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, може намагатись уникнути покарання. Також на теперішній час на розгляді Івано-Франківського міського суду перебуває справа № 344/528/18 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України, та останній не з`являється на судові засідання, як результат, Івано-Франківським міським судом неодноразово виносилась ухвала про примусовий привід ОСОБА_5 , а саме: 10.06.2024 у справі №344/3866/20, 10.06.2024 04.11.2024 та 09.12.2024; у справі № 344/528/20 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 особисто знайомий з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , може схиляти їх до зміни власних показань, що може істотно вплинути на досудове розслідування.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Однак, слідчий суддя враховує те, що для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, зокрема, необхідно отримати та проаналізувати матеріали виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги; допитати свідків та підозрюваних; у комплексі дослідити докази про склад і роль учасників організованої групи, за наявності підстав оголосити підозру особам, причетність яких вбачається з матеріалів провадження та яких на даний час до кримінальної відповідальності не притягнуто, оголосити остаточні підозри, відкрити матеріали кримінального провадження та надати підозрюваним та їхнім захисникам доступ до матеріалів, закінчити досудове розслідування шляхом звернення до суду з обвинувальним актом.

Слідчим суддею береться до уваги ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , фактичні обставини, які викладені у підозрі, зумовлює наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу під час дії воєнного стану.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, слід зазначити, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу, не може забезпечити належну процесуальну поведінку вказаної особи, тому не може бути застосований запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує ймовірність його свідомої не процесуальної поведінки. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного.

Беручи до уваги відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 03.03.2025, відсутні обставини на достатню зміну ризиків у бік їх зменшення, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задоволити, продовжити строк тримання його під вартою на 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 02.04.2025, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження з урахуванням вказаних вище умов.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою.

Частиною 5 ст.182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на вищевикладене, з врахуванням особи підозрюваного ОСОБА_5 , його майнового стану, обставин інкримінованого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за можливе зменшити розмір застави з 60 до 50 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень. Покликання сторони захисту щодо застосування мінімального розміру застави не знаходить свого підтвердження, так як відсутність офіційних доходів не завжди відображає реальний матеріальний стан. Крім цього, заставодавцем може бути відмінна від підозрюваного особа.

Разом з тим, у випадку сплати застави на підозрюваного, слід покласти, передбачені у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена, оскільки такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження, а визначений розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб вилучити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 02 квітня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківській установі виконання покарань (№ 12)».

Визначити розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 02 квітня 2025 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування:

1) не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) утримуватися від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, капітана поліції ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали -03.03.2025.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1