06 березня 2025 року м. Запоріжжя
У судове засідання адвокат ОСОБА_3 надав заяву, відповідно до якої просить клопотання задовольнити та розглянути його без участі сторони заявника.
Старший слідчий ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 у судове засідання надав заяву, відповідно до якої просить розглянути клопотання без його участі, зазначивши, що не заперечує проти скасування арешту з вказаного у клопотанні майна.
Розглянувши зазначене клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2024, за клопотанням старшого слідчого про арешт майна, накладено арешт на: грошові кошти у сумі 8920,00 гривень; рукописні записи, зошит на 24 аркуші та 3 окремі аркуші з рукописним текстом; мобільний телефон «Samsung Galaxy S24», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою з номером НОМЕР_3 , які 11.12.2024 були вилучені у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Арешт на вказане майно накладено у зв`язку з тим, що слідчим суддею встановлені наявні достатні підстави вважати, що вказані речі та предмети відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.
Крім того, встановлено, що органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, та підозра у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 не пред`являлася.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Крім того, відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Таким чином, виходячи із вказаних норм законодавства, враховуючи правову кваліфікацію вказаного кримінального провадження, термін проведення слідчих і процесуальних дій, строк перебування під арештом вказаного майна (грошові кошти та мобільний телефон), вважаю, що у подальшій дії запобіжного заходу, як арешт майна, у частині грошових коштів та мобільного телефону, зазначеного у цьому клопотанні, відпала потреба, оскільки слідчим на наведено підстав вважати, що у відношенню даного майна необхідно на даний час збереження такого запобіжного заходу, як арешт, що розцінюється судом, про відсутність підстав для його збереження.
При цьому, слідчий суддя приймає до увагу ту обставину, що слідчий, який здійснює досудове розслідування вказаного кримінального провадження, не заперечує проти скасування арешту з вказаного мобільного телефону та грошових коштів.
Відтак, з урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з грошових коштів та мобільного телефону, які належать ОСОБА_4 , накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2024, що тягне за собою повернення вказаного майна власнику.
Керуючись ст. ст. 170, 172-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1