Провадження № 1-кп/638/1187/25
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000787 від 05.07.2024 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Ізюм Харківської області, із вищою освітою, яка є заміжньою, працює комірником у ТОВ "Хлібна Мрія", зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, важкими захворюваннями не страждає, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра, не є інвалідом та не є депутатом будь-якого рівня рад, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України;

встановив:

У провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження № 0000787 від 05.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

20 січня 2025 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 , в якому прокурор просила продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовано тим, що по справі продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим, з метою належного виконання обов?язків з боку обвинуваченої, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, підстави продовження запобіжного заходу обвинуваченій обґрунтовуються можливістю настання ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п.1: ризик переховуватися від суду, оскільки санкція інкримінованого обвинуваченій злочину передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років;

п.2: незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному правопорушенні;

п.3: ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Прокурор також вказала, що застосувати стосовно ОСОБА_5 більш м?якого запобіжного заходу не представляється можливим, оскільки ризики, встановлені судом при обранні запобіжного заходу в ході досудового розслідування, на момент внесення даного клопотання не зникли, не зменшились та не припинили існувати. Крім того, забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов?язків та запобігти настання вказаних ризиків буде неможливо, у разі обрання щодо обвинуваченої більш м?якого запобіжного заходу.

Крім того, прокурор, керуючись положеннями ч.6 ст. 176 КПК України, не визначати обвинуваченій заставу.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала повністю та просила задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив призначити обвинуваченій більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачена підтримала позицію захисника.

Суд, розглянувши подане прокурором клопотання, заслухавши думку учасників провадження, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 03 грудня 2024 року ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави на 60 днів до 20 березня 2025 року включно.

Згідно ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.

Також, згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , судом враховується наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винуватою у вчиненні кримінального правопорушенні злочину за ч.7 ст. 111-1 КК України, суд вважає, що застосування обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому суд вважає за необхідне продовжити їй строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 20 березня 2025 року.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Згідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину за ч.7 ст. 111-1 КК України, розмір застави обвинуваченому не визначається.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 314, 369, 372, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення застави - до 20 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1