Справа №705/6741/24
1-в/705/657/24 УХВАЛА
16 грудня 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
представника установи виконання покарання ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України № 3886-ІХ від 09.08.2024 та приведення вироку відповідно до вимог чинного законодавства,
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати до нього Закон України № 3886-ІХ від 09.08.2024 та привести вирок Шевченківського районного суду м. Києва відповідно до вимог чинного законодавства.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив його клопотання задовольнити та у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-ІХ привести вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2023 у відповідність до вимог чинного законодавства та зменшити термін покарання. Також відмовився від призначення йому захисника на розгляд клопотання.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного по епізодам за фактами крадіжки майна 31.05.2021 на суму 1500 грн, 09.06.2021 на суму 2000 грн, 06.02.2021 на суму 1788,80 грн, в ніч з 24.06.2021 на 25.06.2021 на суму 1947,62 грн, 12.07.2024 на суму 2000 грн, 29.07.2021 на суму 1697,32 грн, в ніч з 31.08.2021 на 01.09.2021 на суму 1064,00 грн. Зазначив, що правових підстав для зміни кваліфікації решти злочинів немає. Покарання, призначене ОСОБА_3 вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2023 за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі просив залишити без змін.
Представник адміністрації установи ОСОБА_4 у судовому засіданні при розгляді клопотання засудженого поклався на розсуд суду.
Враховуючи відмову засудженого від призначення йому безоплатного захисника на розгляд його клопотання, суд постановив провести розгляд клопотання без участі захисника.
Суд, вислухавши засудженого, прокурора та представника адміністрації установи, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2022, та остаточно ОСОБА_3 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців. Строк відбування покарання обчислюється з дня проголошення вироку 27.06.2023, зараховано час перебування під вартою за вироком Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2022 з 02.09.2021 по 27.06.2023.
Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжках), вчинених повторно, із заподіянням матеріальної шкоди потерпілим в ніч з 05.02.2021 на 06.02.2021 на суму 3568 грн 12 коп., в ніч з 05.02.2021 на 06.02.2021 на суму 2357 грн 06 коп., не пізніше 06.02.2021 на суму 1788 грн 80 коп.
Остаточне покарання за цим вироком призначене на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2022, за яким ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжках), вчинених повторно, із заподіянням матеріальної шкоди потерпілим 29.07.2021 на суму 1697 грн 32 коп., 29.07.2021 на суму 7272 грн 06 коп., 29.07.2021 на суму 5067 грн 00 коп.
Остаточне покарання ОСОБА_3 за вироком Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2022 призначене на підставі ч. 4 ст. 70 шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироками Шевченківського районного суду м. Києва від 23.11.2021, Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2021, Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2022, більш суворим, та призначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2021 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжках), вчинених повторно, із заподіянням матеріальної шкоди потерпілим 01.08.2021 на суму 6590 грн, 01.08.2021 на суму 6190 грн, 01.08.2021 на суму 2590 грн.
За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2022 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжках), вчинених повторно, із заподіянням матеріальної шкоди потерпілим 31.05.2021 на суму 1500 грн, 09.06.2021 на суму 2000 грн, 12.07.2021 на суму 2000 грн, 16.07.2021 на суму 2450 грн, 25.07.2021 на суму 3000 грн, 01.08.2021 на суму 4000 грн, 15.08.2021 на суму 5000 грн.
Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.
Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.
Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.
Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.
Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2021 ця сума становила 2270 грн.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 за вироками, за якими він засуджений, завдав матеріальної шкоди потерпілим на суми, що менші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд доходить висновку про необхідність виключення з вироків обвинувачення по епізоду за фактом крадіжок майна в ніч з 24.06.2021 на 25.06.2021 на суму 1947 грн 62 коп., в ніч з 31.08.2021 на 01.09.2021 на суму 1064 грн 31 коп., 31.05.2021 на суму 1500 грн 00 коп., 09.06.2021 на суму 2000 грн 00 коп., 12.07.2021 на суму 2000 грн 00 коп., 29.07.2021 на суму 1697 грн 32 коп., 06.02.2021 на суму 1788 грн 80 коп., та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння.
Водночас встановлено, що кримінальна караність діянь, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за іншими фактами крадіжок майна за вироками Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2022, Шевченківського районного суду м. Києва від 23.11.2021, Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2021, Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2022 та Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2023 не усунута.
На цих підставах ОСОБА_3 необхідно вважати засудженим вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України. Призначене ОСОБА_3 покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 К України, у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі належить залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд
Клопотання засудженого ОСОБА_3 задовольнити.
Привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 вироки за якими засуджений ОСОБА_3 .
Виключити з вироків обвинувачення по епізодам за фактами крадіжок майна в ніч з 24.06.2021 на 25.06.2021 на суму 1947 грн 62 коп., в ніч з 31.08.2021 на 01.09.2021 на суму 1064 грн 31 коп., 31.05.2021 на суму 1500 грн 00 коп., 09.06.2021 на суму 2000 грн 00 коп., 12.07.2021 на суму 2000 грн 00 коп., 29.07.2021 на суму 1697 грн 32 коп., 06.02.2021 на суму 1788 грн 80 коп., та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння.
ОСОБА_3 вважати засудженим вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначене ОСОБА_3 покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 К України, у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1