Справа № 296/265/24
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №00000440 від 28.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307, ч. 2 та ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України,

встановив:

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор звернувся до суду з письмовими клопотаннями про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, що стали підставою для їх застосування продовжують існувати й на даний час.

В обґрунтування свого клопотання зазначив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, за вчинення найтяжчого з яких КК України передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Крім того, підставою продовження застосування запобіжного заходу є наявність ризиків переховування обвинувачених від суду з метою уникнення покарання, яке їм загрожує, можливість незаконного впливу на свідків, та інших співучасників, з метою виправдання своїх дій та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не працевлаштовані та не мають офіційного джерела доходу, що свідчить про ймовірність продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому вони обвинувачуються, з корисливих мотивів.

У судовому засіданні прокурор повністю підтримав вказане клопотання. Зазначив, що ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та не змінились, з метою запобігання наявних ризиків неможливо застосувати до обвинувачених будь-якого іншого запобіжного заходу.

Адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисники обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинувачених заперечили, просили застосувати інший, більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачені підтримали думку захисників.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд при вирішенні питання, на виконання вимог ст. 178 КПК України, бере до уваги дані про особу обвинувачених, суспільну небезпеку правопорушення, в якому обвинувачуються особи, що відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими, молодий вік та задовільний стан здоров`я, можливість ухилення від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого їм кримінального правопорушення, даних, що характеризують особу останніх, суд не вбачає на час розгляду клопотання достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченим. Обвинувачені не працевлаштовані та не мають офіційного джерела доходу, що свідчить про ймовірність продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому вони обвинувачуються, з корисливих мотивів, що свідчить про можливість переховуватися від суду. ОСОБА_7 , будучи засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України висновків не зробив.

Прокурором також доведено, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, не може забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Будь-яких даних щодо неможливості утримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора в судовому засіданні не встановлено, у тому числі за станом здоров`я.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виходячи із необхідності забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, відсутність даних про зменшення чи відсутність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, обставин, які б свідчили про те, що на даний час необхідність у раніше обраному запобіжному заході відпала, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Керуючись, ст. ст. 177, 178, 331 КПК України суд,

постановив:

Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, а саме по 02 січня 2025 року, включно.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, а саме по 02 січня 2025 року, включно.

Копію даної ухвали направити до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими, які перебувають під вартою, з моменту вручення їм копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1