ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1108/24

Провадження № 11-кп/820/129/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, пенсіонерка, не має судимості,

визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383 та ч.1 ст.384 КК України, та призначено покарання:

- за ч.1 ст.383 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік та 6 місяців;

- за ч.1 ст.384 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

На підставі ст.59-1 КК України покладено на ОСОБА_6 протягом строку пробаційного нагляду певні обов`язки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 у виді пробаційного нагляду ухвалено обчислювати з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Судом вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

За вироком суду, 03 серпня 2021 року близько 23 год 00 хв ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , здійснила виклик працівників поліції за фактом вчинення домашнього насильства відносно неї її сином ОСОБА_8 , на який прибули інспектори СРПП відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

У ході реагування на повідомлення про правопорушення заявниці ОСОБА_6 та розгляду зібраних матеріалів адміністративної справи встановлена відсутність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_8 , через що інспектором СРПП відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 03 серпня 2021 року о 23 год 32 хв під час розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст.183 КУпАП було винесено постанову про адміністративне правопорушення, серії ЕГА №373576 від 03 серпня 2021 року, посеред іншого роз`яснено її права та обов`язки, порядок виконання та оскарження, примірник якої вручено ОСОБА_6 , про що остання поставила свій особистий підпис.

Далі, достовірно знаючи про складення стосовно неї постанови про вчинення адміністративного правопорушення та особисте її підписання, діючи умисно, з метою уникнення адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, у невстановленому слідством місці за допомогою комп`ютерної техніки ОСОБА_6 від свого імені підготувала на адресу відділу поліції №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області письмову заяву про вчинення злочину, датовану 02 лютого 2022 року. Зазначила в ній завідомо неправдиві відомості про те, що 03 серпня 2021 року інспектором відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 складено постанову про адміністративне правопорушення, серії ЕГА №373576 від 03 серпня 2021 року, в яку внесено підпис, зовні схожий на її, проте, який є підробленим та виконаним іншою людиною, відповідно вважає, що має ознаки підроблення документу постанови про адміністративне правопорушення, та вбачає ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Після виготовлення особисто підписала заяву та того ж дня подала до відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області за адресою: м.Волочиськ Хмельницької області, вул. Слави, 12, тобто, до органу, який уповноважений розпочинати та проводити досудове розслідування у кримінальних провадженнях про кримінальні правопорушення.

Указану заяву було зареєстровано в ЖЕО №378 від 02 лютого 2022 року відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Розгляд заяви ОСОБА_6 від 02.02.2022 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян» доручено начальнику СРПП ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 .

За результатами розгляду поданої ОСОБА_6 вказаної вище заяви про вчинення кримінального правопорушення в діях працівників поліції не встановлено порушень чинного законодавства України та роз`яснено порядок оскарження.

Водночас, ОСОБА_6 в порядку оскарження звернулася до слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за її заявою від 02.02.2022 року.

При цьому, будучи присутньою 28.04.2022 року в судовому засіданні в приміщенні Волочиського районного суду, за адресою: м.Волочиськ Хмельницької області, вул. Слави, 8, під час розгляду скарги на дії працівників поліції ОСОБА_6 підтримала доводи, викладені в її скарзі щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за її заявою від 02.02.2022 року, вказавши, що органом поліції допущено бездіяльність по невнесенню до ЄРДР відомостей за її заявою про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення, а саме підроблення документу постанови про адміністративне правопорушення від 03.08.2021 року.

За результатами розгляду скарги ухвалою слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 28.04.2022 року скаргу задоволено та зобов`язано уповноважену особу відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області забезпечити внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_6 , яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв 02.02.2022 за №378, відповіднодо вимог ст.214 КПК України.

На підставі зазначеної ухвали слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 28.04.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим СВ відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області внесено відомості за №0000103 від 03.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Отже, ОСОБА_6 завідомо неправдиво повідомила суду та органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.383 КК України.

Крім того, 13.06.2022 в період часу з 12.30 год по 13.20 год, будучи допитаною як свідок ОСОБА_6 в межах проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000103 від 03.05.2022, яке було розпочате за її повідомленням про скоєння щодо неї кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, будучи належним чином, під особистий підпис попередженою про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України (надання свідком завідомо неправдивих показань), діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи, що кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, щодо неї не вчинялося, перебуваючи у смт Війтівці Хмельницького району надала оперуповноваженому Хмельницького управління ДВБ НП України ОСОБА_12 , який проводив її допит на виконання доручення слідчого першого слідчого відділу першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_13 №5098/14-01-01/22 від 24.05.2022 показання, відповідно до яких 03.08.2021 інспектором відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 складено постанову про адміністративне правопорушення, серії ЕГА №373576 від 03.08.2021, в яку внесено підпис, зовні схожий на її, проте, який є підробленим та виконаним іншою людиною.

Після відображення її показань у протоколі допиту як свідка та його прочитання, ОСОБА_6 своїм особистим підписом посвідчила, що зазначені в ньому відомості з її слів записано вірно.

Отже, ОСОБА_6 надала органу, що здійснює досудове розслідування, завідомо неправдиві показання свідка, тобто, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.384 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 просили вирок Волочиського районного суду від 17 жовтня 2024 року скасувати, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки на підставі ст.48 КК України та закрити кримінальне провадження.

Уважали, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим.

Зазначали, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до проступку та нетяжкого злочину, що вчинено вперше; кримінальними правопорушеннями не заподіяна матеріальна шкода; вона вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро кається у вчиненому та визнала свою винуватість у висунутому обвинувачені у повному обсязі; на момент вчинення інкримінованого діяння, раніше несудима; після вчинення злочину до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалась; не перебуває під наглядом у лікаря психіатра та нарколога; за місцем реєстрації та проживання характеризується лише з позитивного боку; пенсіонерка, страждає багатьма хронічними хворобами, є людиною похилого віку.

Ці обставини, на думку захисту, свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_6 перестала бути суспільно небезпечною особа та обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового кримінального правопорушення. Тобто, після вчинення нею інкримінованого злочину обстановка змінилась таким чином, що вчинене нею діяння вже не є суспільно небезпечним; ОСОБА_6 змінила умови своєї життєдіяльності, які позитивно і суттєво вплинули на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінально караних діянь у майбутньому.

Зазначали, що зазначені обставини, положення закону та практика Верховного Суду дозволяють зробити висновок про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у них мотивів; прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Оскільки фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 та її винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень ніким не оспорюються, то колегія суддів відповідності до ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції повною мірою дотримався зазначених вимог закону та ухвалив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченій ОСОБА_6 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.383 та ч.1 ст.384 КК України, повною мірою відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.

Відповідно до усталеної судової практики, призначаючи покарання, в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого діяння, суди повинні виходити з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо кримінальне правопорушення вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої та захисника про необхідність закриття провадження через зміну обстановки та відсутність суспільно-небезпечного діяння у вчинку обвинуваченої, не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Звільнення від кримінальної відповідальності згідно ст.48 КК України це право, а не обов`язок суду.

Застосування ст.48 КК України є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Згідно з ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Отже, відповідно до положень ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, лише у випадку, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення того, що впродовж певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилась настільки, що позитивно впливає на неї і робить малоймовірним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які би свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку.

Відповідно до усталеної судової практики при застосуванні законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності необхідно розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто, соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто у об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

У даному конкретному випадку матеріали кримінального провадження не свідчать про те, що зараз унаслідок зміни обстановки вчинене ОСОБА_6 діяння втратило суспільну небезпечність або вона перестала бути суспільно небезпечною та,

Зважаючи на вчинені ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.48 КК України, про що йдеться в апеляційній скарзі, оскільки стороною захисту не долучено до матеріалів провадження таких відомостей, які б свідчили про зміну обстановки, а зазначені обставини були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав повну і обґрунтовану оцінку.

Висновки суду першої інстанції щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді пробаційного нагляду та необхідність і достатність для неї такого покарання у вироку суду належним чином мотивовані, покарання за видом та мірою відповідає особі обвинуваченої, тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, а тому колегія суддів уважає їх достатньо обґрунтованими та погоджується з ними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без її ізоляції від суспільства.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, на переконання колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин апеляційна скарга не може бути задоволена, оскільки висновки суду першої інстанції в ході апеляційного розгляду не спростовані.

Відтак, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення в апеляційному порядку не виявлено.

Підстав для скасування чи зміни вироку суду при перевірці справи в апеляційному порядку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405,407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3