Справа № 675/1569/24
Провадження № 1-в/675/5/2025
У Х В А Л А

"06" січня 2025 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ ЗВК № 58 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав в режимі відеоконференції клопотання начальника державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" про приведення у відповідність до закону вироку щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2014 року в частині засудження за ч. 2 ст. 185 КК України у відповідність до нового закону щодо засудженого ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX) було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна). Оскільки дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, а вартість викраденого становила 150 грн., що у даний час тягне за собою адміністративну відповідальність, тому слід привести у відповідність до Закону вироки, постановлені щодо ОСОБА_5 .

У судовому засіданні представник установи ОСОБА_4 клопотання підтримав.

Засуджений ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення представника установи, засудженого, захисника, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Клопотання (подання) про вирішення питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ст. 51 ч. 1 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з наведеного вбачається, що на даний час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на дату вчинення відповідного правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Це положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дія Закону України № 3886-IX має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засудженим вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2014 року за ст. 185 ч. 2 КК України за таємне викрадення чужого майна на суму 150 грн. до покарання у виді 240 громадських робіт (із застосуванням ст. 69 КК України).

13 лютого 2015 року ОСОБА_5 знову був засуджений Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3 КК України і для нього призначено покарання за даний злочин у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_5 частково приєнано невідбуте покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2014 року і остаточно призначено покарання у виді 4 років 15 днів позбавлення волі. Згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.03.2017 р. на підставі ч. 3 ст. 82 КК України невідбута частина строку покарання 07 місяців 17 днів замінена на 240 годин громадських робіт.

13 листопада 2017 року щодо ОСОБА_5 знову був постановлений вирок уже Городоцьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 187 КК України. Даний вирок 24 січня 2018 року був скасований Апеляційним судом Хмельницької області, яким водночас постановлено новий вирок, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднана невідбута частина покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 13 лютого 2015 року у виді 240 годин громадських робіт та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 10 років 30 днів позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна крім житла.

Оскільки діяння, за яке ОСОБА_5 було призначене покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 03 липня 2014 року, декриміналізоване Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а покарання за тим вироком частково увійщло до покарань за новими вироками, тому постановлений щодо ОСОБА_5 вирок підлягає приведенню у відповідність до чинного кримінального закону.

На думку суду приведення вироку, за яким ОСОБА_7 відбуває покарання, полягає у зменшенні строку відбування покарання за вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 24 січня 2018 року на 15 днів позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Привести вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 24.01.2018 року щодо ОСОБА_5 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Апеляційного суду Хмельницької області 24 січня 2018 року за ч. 3 ст. 187 КК України з призначенням покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 10 років 15 днів позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна, крім житла.

Початок строку відбування покарання обчислювати з 18 січня 2018 року, зарахувавши до строку відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 24 липня 2017 року по 23 січня 2018 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1