Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1919/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/182/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 26 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження обов`язків підозрюваному ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 26 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора про продовження обов`язків підозрюваному ОСОБА_6 до 26.04.2025 року та покладено наступні обов`язки, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із м. Житомир без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

4) утримуватися від спілкування будь-яким способом зі свідками, зокрема співробітниками Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, депутатами Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, працівниками комунальних підприємств, засновником яких є Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, в тому числі із ОСОБА_9 , який сприяв викриттю особливо тяжкого корупційного кримінального правопорушення, в тому числі з його родичами, а також з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 ;

5) утримуватися від спілкування будь-яким способом з іншими підозрюваними ОСОБА_39 та ОСОБА_40 у вказаному кримінальному провадженні та їх родичами;

6) здати на зберігання до Управління державної міграційної служби України в Житомирській області свій паспорт для виїзду за кордон, про що документально повідомити слідчого, прокурора;

7) носити електронний засіб контролю.

Слідчий суддя своє рішення обґрунтував тим, що не продовження строку дії комплексу обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , зазначених прокурором у клопотанні, зокрема, носити електронний засіб контролю, надасть можливість підозрюваному здійснювати незаконний вплив на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, що завдасть шкоди кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого суддів частинні визначення обов`язків, а саме «утримуватися від спілкування будь-яким способом зі свідками, зокрема співробітниками Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, депутатами Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, працівниками комунальних підприємств, засновником яких є Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, в тому числі із ОСОБА_9 , який сприяв викриттю особливо тяжкого корупційного кримінального правопорушення, в тому числі з його родичами, а також з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_41 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 ;» та ухвалити в цій частині нове рішення яким застосувати обов`язок в наступній редакції «утримуватися від спілкування щодо обставин даного кримінального правопорушення зі свідками, зокрема співробітниками Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, депутатами Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, працівниками комунальних підприємств, засновником яких є Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, в тому числі із ОСОБА_9 , який сприяв викриттю особливо тяжкого корупційного кримінального правопорушення, в тому числі з його родичами, а також з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 » та в частині носіння електронного засобу контролю.

Стверджує, що ОСОБА_6 зацікавлений у об`єктивному досудовому розслідуванні та доведеності своєї невинуватості.

Зазначає, що підозрюваний виконує всі покладені на нього обов`язки, попередньою ухвалою.

На переконання сторони захисту, ризики на даний час значно зменшились, що дає можливість суду змінити обов`язки.

Вказує, що покладені слідчим суддею обов`язки перешкоджають професійній діяльності ОСОБА_6 та втручається в діяльність органів місцевого самоврядування.

Захисник наголошує на тому, що виконання ОСОБА_6 своїх повноважень, як депутата, не створює жодного ризику для встановлення обставин кримінального провадження.

Що стосується носіння електронного засобі контроля, то апелянт вказує, що він суттєво порушує нормальний уклад життя ОСОБА_6 , оскільки підозрюваний є інвалідом 3 групи та має ряд захворювань, а носіння ЕЗК призводить до погіршення його стану здоров`я та загострення хвороб.

Крім того, захисник вказує, що необхідно розширити обов`язки, а саме не відлучатись з м.Житомира та Житомирської області.

Стверджує, що слідчий суддя розширив обов`язки щодо спілкування зі свідками зазначивши їх прізвища, оскільки прокурор не подав клопотання про зміну обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали дотримався у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ГУНП в Житомирській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000062 від 11.10.2024 за обставин того, що ОСОБА_39 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_40 у період часу з 30.09.2024 по 30.10.2024, отримали від ОСОБА_9 неправомірну вигоду за невчинення в інтересах ОСОБА_9 , дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням такої вигоди, у загальному розмірі 1075115,6 грн., що є особливо великим розміром.

ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

На переконання колегії суддів, задовольняючи клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження дії обов`язків підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 177,183 КПК України та дійшов правильного висновку, щодо можливості продовження кола обов`язків змінених ухвалою апеляційного суду від 15.01.2025 року, що були застосовані щодо ОСОБА_6 26.12.2024 року ухвалою слідчого судді та вказавши конкретно прізвища осіб, з якими підозрюваному заборонено спілкуватися, про що у клопотанні просив прокурор.

Доводи апеляційної скарги захисника в частині зміни обов`язків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки враховуючи стадію кримінального провадження та обставини кримінального правопорушення, рішення слідчого судді про необхідність встановлення саме такого обов`язку належним чином обґрунтоване.

Твердження захисника ОСОБА_7 , що підозрюваний ОСОБА_6 виконував покладені на нього обов`язки не спростовує правильність висновків слідчого судді щодо продовження цих обов`язків.

Аргументи сторони захисту, що ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України зменшились є голослівними, оскільки на переконання апеляційного суду вони продовжують існувати час.

Так, ризик можливого переховування обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтованій тим, що на даний час за версією досудового розслідування, ще не вилученого грошові кошти, які 26.10.2024 року передавались ОСОБА_9 .

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтований тим, що свідки у вказаному кримінальному провадженні працюють в приміщенні Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, в тому числі перебувають в організаційному підпорядкуванні, відносинах підлеглості та трудових відносинах з підозрюваним, а також є особисто знайомі з підозрюваним, ОСОБА_6 має об`єктивну можливість шляхом погроз, залякування, шантажу, підкупу або прохань на ґрунті сформованих товариських/колежанських відносин примусити їх змінити показання, яким вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, під час допиту свідка ОСОБА_33 та ОСОБА_42 встановлено, що їм через WhatsApp телефонував ОСОБА_6 знаючи, що ухвалою слідчого судді йому заборонено спілкуватися з депутатами Оліївської сільської ради.

Також, ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є депутатом Оліївської сільської ради, член постійної комісії з питань будівництва, архітектури, земельних відносин, природокористування вказаної ради, а тому може здійснювати тиск на ОСОБА_9 .

Твердження захисника, що слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень вказавши прізвище свідків, з якими заборонено спілкуватися підозрюваному є помилковими, оскільки вони були вказані у клопотанні прокурора ОСОБА_8 про продовження строку обов`язків, а слідчий суддя задовольнив клопотання в повному обсязі.

Що стосується вимог апелянта в частині носіння електронного засобі контролю, то вони є неспроможними з таких підстав.

Відповідно до приписів ч.1 ст.195 КПК України, застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місце знаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.

Пунктом 1 частини 2 ст.195 КПК України передбачено, що електронні засоби контролю можуть застосовуватися слідчим на підставі ухвали слідчого судді, суду про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, якою на останнього покладено відповідний обов`язок.

Відповідно до ч.4 ст.195 КПК, не допускається застосування електронних засобів контролю, які суттєво порушують нормальний уклад життя особи, спричиняють значні незручності у їх носінні або можуть становити небезпеку для життя та здоров`я особи, яка їх використовує.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник посилається на незручності, які спричиняє ОСОБА_6 носіння електронного засобу контролю, вказавши, що він є інвалідом 3 групи та має ряд захворювань.

Дослідивши надані в суді першої інстанції медичні документа, колегія суддів зазначає, що ним підтверджено наявність у підозрюваного деяких захворювань.

Одночасно з цим, дані докази не містять тверджень про наявність протипоказань до носіння електронного засобу контролю чи необхідності його зняття у зв`язку із загостренням хвороб, як про це ставить питання апелянт.

Інших доказів на підтвердження доводів, наведених у апеляційній скарзі, зокрема в частині того, що носіння електронного засобу контролю суттєво порушує нормальний уклад життя підозрюваного та може становити небезпеку для її життя та здоров`я, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 195 КПК є підставою для скасування такого обов`язку, апелянтом надано не було.

Посилання захисника на дискомфорт, який спричиняє ОСОБА_6 носіння електронного засобу контролю, зокрема через його тривалу зарядку, яка обмежує його пересування не є тими обставинами, які безумовно свідчать про необхідність виключення з переліку обов`язків, покладених на підозрюваного, обов`язку носити електронний засіб контролю.

Апеляційний суд зважає і на те, що стосовно ОСОБА_6 першочергово було застосовано найбільш суворий запобіжний захід тримання під вартою, суди відкинули можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів зважаючи на серйозність підозри, тяжкість вчиненого злочину, суспільну небезпеку і встановлені ризики, а тому застосування до ОСОБА_6 електронного засобу контролю при звільненні під заставу хоча і викликає певні незручності та дискомфорт все таки є необхідним задля забезпечення кримінального провадження.

Не свідчить про можливість зменшення обов`язків про які вказує захист і таке пом`якшення щодо іншого підозрюваного, оскільки апеляційний суд здійснює розгляд щодо кожної особи індивідуально та лише за наявності і в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 26 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження обов`язків підозрюваному ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: