"14" лютого 2025 р. Справа № 363/2528/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань №0000113 від 09.04.2015 року у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.364 КК України відносно ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває зазначений обвинувальний акт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні подав клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

Обвинувачений клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Судом, з метою забезпечення істинності та добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснено, що суд, за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, може закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою кримінального правопорушення, закон надає їй право заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

ОСОБА_5 у судовому засіданні надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності за ч.2 ст.15 ч.2 ст.364 КК України, пояснивши, що йому відомо про те, що таке звільнення є нереабілітуючою підставою та про наслідки такого звільнення, просить закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України. Крім того, в поданому клопотанні міститься його письмова згода.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, з`ясувавши позицію обвинуваченого та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України.

11.08.2015 року Генеральною прокуратурою України з кримінального провадження внесеного 23.10.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі за текстом - ЄРДР) №0001927 виділено матеріали досудового розслідування та розпочато досудове розслідування з присвоєнням виділеному кримінальному провадженню № 0000479 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

12.08.2015 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000479.

12.08.2015 року слідчим складено, підписано, затверджено та вручено прокурором обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000479 від 11.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

09.04.2015 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000113 та розпочато досудове розслідування кримінального провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

11.10.2016 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000345 та розпочато досудове розслідування кримінального провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

11.10.2016 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000346 та розпочато досудове розслідування кримінального провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

20.10.2016 року постановою прокурора відділу прокуратури Київської області матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000113, № 0000345 та №0000346 об`єднано в одне кримінальне провадження, якому присвоєно номер № 0000113.

20.10.2016 року постановою слідчого змінено кваліфікацію складу кримінального правопорушення в об`єднаних матеріалах кримінального провадження №0000113 в частині з ч. 2 ст. 364 КК України на ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 364 КК України.

03.11.2016 року ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000113 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

21.11.2016 року слідчим складено, підписано, затверджено та вручено прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000113 від 09 квітня 2015 року, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України

28.11.2016 року ухвалою суду об`єднано в одне провадження матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом в провадженні №0000113 по обвинуваченню ОСОБА_5 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України та матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом в провадженні №0000479 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 366 КК України, присвоївши кримінальному провадженню номер №363/2528/16-к.

13.02.2024 року в ході судового розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України стороною захисту заявлено клопотання про закриття кримінального провадження в частині у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, в зв`язку з чим судом звільнено обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в частині, зокрема передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України, про що постановлена відповідна ухвала.

Відповідно до обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , датою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 364 КК України є 02.10.2013 року.

13.05.2021 року обвинуваченого ОСОБА_5 було оголошено у розшук та провадження зупинено.

15.08.2022 року поновлено розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України у зв`язку із встановленням його місця знаходження.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.02.2024 року звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст.366 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження за № 0000479 від 11.08.2015 року відносно ОСОБА_5 закрито. Кримінальне провадження за № 0000113 від 09.04.2015 року в частині вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 відносно ОСОБА_5 закрито.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту - 02.10.2013 року. Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 364 КК України таке кримінальне правопорушення є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

У відповідності з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Згідно з частинами 2-4 статті 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Під ухиленням від слідства або суду з огляду на положення ч. 2 ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, імітація своєї смерті тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Причому підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце, якщо підозрюваний ухиляється від слідства або якщо з інших причин не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Згідно висновку, викладеного у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 05.04.2021 в справі № 328/1109/19, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (не з`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Вказане свідчить про те, що матеріали кримінального та судового провадження повинні містити дані на підтвердження факту умисного вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від явки до суду, а зупинення судового провадження у зв`язку з його розшуком саме по собі не свідчить про ухилення від суду.

Судом встановлено, що 13.05.2021 року обвинуваченого ОСОБА_5 було оголошено у розшук та провадження зупинено.

28.07.2022 року ОСОБА_5 через канцелярію суду подав заяву, зі змісту якої вбачається, що 23.07.2022 року йому стало відомо, що він перебуває в розшуку. Повідомляє, що він не переховується від суду, проживає в м. Києві, зобов`язується з`являтись до суду за викликом та просить суд зупинити його розшук (т.1 а.с. 243).

У зв`язку з цим існують достатні підстав вважати, що правоохоронним органам, яким було доручено здійснення розшуку обвинуваченого згідно з ухвалою суду, було відоме місце мешкання обвинуваченого ОСОБА_5 , фактично розшуку не відбувалось, а ОСОБА_5 не ухилявся від суду.

Ухвалою суду від 15.08.2022 року поновлено розгляд кримінального провадження у зв`язку із встановленням місця знаходження ОСОБА_5 .

Встановлено, що ч.2 ст.15 ч.2 ст.364 КК України відноситься до тяжких злочинів, тому строк притягнення до кримінальної відповідальності з урахуванням строку перебування у розшуку, сплив з урахуванням максимально крайнього терміну 04 січня 2025 року, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України є підставою до закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

У кримінальному провадженні № 463/5277/16-к Верховний Суд у постанові від 20 березня 2018 року наголосив, що ст.49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у ст.ст. 285-289 КПК України. Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Відсутність же клопотання сторін про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, позбавляє суд можливості самостійно ініціювати вирішення відповідного питання.

Дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Враховуючи наявність як матеріальних, так і процесуальних підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, суд вважає, що клопотання захисника є обґрунтованим і підлягає задоволенню, так як з моменту його вчинення минуло більше ніж десять років. Після його вчинення ОСОБА_5 інші кримінальні правопорушення не вчиняв.

Вищезазначені обставини дають всі підстави вважати, що з дня вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, спливли строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст.284, 286, 337, 369, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.364 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за № 0000113 від 09.04.2015 року відносно ОСОБА_5 закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 18.02.2025 року о 09 годині 30 хвилин

Головуючий суддя ОСОБА_1