Справа № 210/4649/23
Провадження № 1-в/191/773/24
У Х В А Л А

іменем України

17 грудня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України та приведення у відповідність до вимог чинного законодавства вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04.09.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України та приведення у відповідність до вимог чинного законодавства вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04.09.2023 року.

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали долучені до клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено

відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 року з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31.08.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 року остаточно призначено покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив:

30.05.2019 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1480грн.;

05.06.2019 року із заподіянням потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1940грн.

кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України ОСОБА_4 вчинив 24.01.2019 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 4000грн.;

кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_4 вчинив за епізодами:

25.06.2019 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 479,75грн.;

10.08.2018 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 254,45грн.;

20.08.2019 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 3709,30грн.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 грн., а 50% від його розміру становить 960,50грн.

Таким чином, за змістом положень Податкового Кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 190 та ч.2 ст. 190 КК України, розмір викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.ст. 185, 190 КК України становить 1921 грн. (960,50х2).

Положеннями частини 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми основного Закону України також знайшли своє відображення в частині 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що , якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими відповідно до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливим для обвинувачення.

Враховуючи, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом 30.05.2019 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1480грн.; за ч.2 ст. 190 КК України за епізодами: 25.06.2019 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 479,75грн.; 10.08.2018 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 254,45грн., була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 1921 грн, суд вважає, за необхідне звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 190 КК України за вказаними епізодами, як такими, що з урахуванням вищенаведеного, не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Водночас враховуючи що за іншими епізодами ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України сума майна, яким заволодів ОСОБА_4 становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 1921 грн, тому кримінальна караність діянь ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України не усунена.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 року у справі № 567/507/23.

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16.09.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією належного всього йому майна.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 року більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, остаточно визначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.. Строк відбування покарання рахувати з дати затримання, з 02.06.2020 року.

Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04.09.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання за сукупністю вироків, приєднавши частково до покарання, призначеного цим вироком, невідбуте покарання за вироком

Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16.09.2020 року та остаточно визначено покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк покарання відраховувати з 04.09.2023 року.

Беручи до уваги викладене, суд враховує, що приведення у відповідність до Закону № 3886-IX вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 року з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31.08.2020 року, не усунуло кримінальну караність діянь ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України за вказаним вироком, підстави для приведення у відповідність вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04.09.2023 року стосовно ОСОБА_4 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України та приведення у відповідність до вимог чинного законодавства вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04.09.2023 року, задовольнити часткового.

Привести вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 року з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31.08.2020 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 від покарання призначеного вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 року з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31.08.2020 року за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом 30.05.2019 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1480грн.; за ч.2 ст. 190 КК України за епізодами: 25.06.2019 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 479,75грн.; 10.08.2018 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 254,45грн. у зв`язку із усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 року з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31.08.2020 року за ч.1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 року остаточно призначено покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Копію ухвали направити до Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1