ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю сторін судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000094 від 04.11.2022 року, за апеляційною скаргою прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 , на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19.11.2024 року, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки приморського краю російської федерації, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 -на-дону, ростовської області російської федерації, громадянки російської федерації,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 110-2 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. урюпінськ російської федерації, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 -на-дону, ростовської області російської федерації, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 -на-дону, ростовської області російської федерації, громадянки російської федерації,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 110-2 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19.11.2024 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України та призначено їй покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 3 роки, з конфіскацією всього майна, що належить їй на праві приватної власності. За ч. 2 ст. 258-5 КК України - виправдано.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 визначено рахувати з моменту її затримання.

ЄУНСС: 727/10740/23 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_12

НП: 11-кп/822/37/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Також цим вироком, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України та призначено їй покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 3 роки, з конфіскацією всього майна, що належить їй на праві приватної власності. За ч. 2 ст. 258-5 КК України - виправдано.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 визначено рахувати з моменту її затримання.

Стягнуто з засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , кошти в сумі 11 233,00 (одинадцять тисяч двісті тридцять три) гривень, а саме по 5 616 (п`ять тисяч шістсот шістнадцять) гривень 50 копійок з кожної на користь держави, в рахунок відшкодування витрат на проведення в ході досудового розслідування судових експертиз.

Вирішено долю речових доказів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 110-2 КК України та призначити їй покарання: - за ч. 2 ст. 258-5 КК України у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього належного їй майна; - за ч. 3 ст. 110-2 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 2 (два) роки з конфіскацією всього належного їй майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права обіймати певні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього належного їй майна. Визнати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 110-2 КК України та призначити їй покарання: - за ч. 2 ст. 258-5 КК України у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього належного їй майна; - за ч. 3 ст. 110-2 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 2 (два) роки з конфіскацією всього належного їй майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права обіймати певні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього належного їй майна.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржуваний вирок є таким, що не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню в частині виправдання обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 258-5 КК України, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що районний суд помилково прийшов до висновку про те, що дії обвинувачених слід кваліфікувати лише за ч. 3 ст. 110-2 КК України без кваліфікації за ч. 2 ст. 258-5 КК України, оскільки вони охоплені реалізацією єдиного злочинного наміру, спрямованого на реалізацію злочинної мети, яка полягає виключно у зміні меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Стверджує, що дії обвинувачених при фінансуванні саме суб`єктів, приналежних до терористичної організації «ДНР», спрямовувались не на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а на забезпечення діяльності терористичної організації, її незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території України, зокрема т.зв. «народної міліції ДНР», медичного персоналу, курсантів мілітаризованих закладів, проросійських громадських організацій та загалом окупаційної адміністрації, що має на меті насамперед утримання під контролем населення, яке знаходиться в окупації, подавлення проукраїнських рухів та організацій, функціонування органів примусу та недопущення в кінцевому результаті деокупації території України.

Вказує на те, що поза увагою суду залишилось те, що злочинна діяльність обвинувачених щодо фінансового та матеріального забезпечення «ДНР» розпочата ними ще до незаконного т.зв. приєднання тимчасово окупованої території Донецької області до рф наприкінці вересня 2022 року.

Зазначає, що законодавство та доктрина кримінального права в основу відмежування складу злочину, передбаченого ст. 258-5 КК України від інших, ставить факт передачі майна саме терористичній організації (її представнику або посереднику) для реалізації її цілей та усвідомлення суб`єктом злочину статусу адресата, якому надається забезпечення.

Зауважує, що законодавцем визначено більшу суспільну небезпеку злочину за ч. 2 ст. 258-5 порівняно з злочином за ч. 3 ст. 110-2 КК України, передбачивши в її санкції більш суворе покарання, а тому на думку апелянта, висновки суду про поглинання дій обвинувачених об`єктивною стороною виключно ч. 3 ст. 110-2 КК України, виходячи з хибних міркувань про кінцеву мету існування терористичної організації, є такими, що не ґрунтуються на Законі.

На думку апелянта, в обвинувальному акті розмежовані епізоди злочинної діяльності обвинувачених з фінансування терористичної організації «ДНР», які правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 258-5 КК України та фінансування підрозділів зс рф за ч. 3 ст. 110-2 КК України, вчинені в різні часові періоди та кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями.

Звертає увагу суду на те, що наявні в матеріалах даного кримінального провадження докази, беззаперечно підтверджують, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 здійснювали регулярні збори грошових коштів та подальшу закупівлю за них військового спорядження, форми та інших речей, які надалі свідомо передавали для забезпечення діяльності терористичної організації «ДНР», її незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території України, зокрема т.зв. «народной милиции ДНР», медичного персоналу, курсантів мілітаризованих закладів, проросійських громадських організацій, що мало на меті насамперед утримання під контролем населення, яке знаходиться в окупації, подавлення проукраїнських рухів та організацій, функціонування органів примусу та недопущення в кінцевому результаті деокупації території України.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

До початку апеляційного розгляду від прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 надійшла заява про відмову від апеляційних вимог та відкликання апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив закрити провадження у зв`язку з його відмовою від поданої ним апеляційної скарги, міркування захисників обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які, також просили закрити провадження у зв`язку з відмовою прокурора від поданої ним апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Приписами ч. 2 ст. 403 КПК України встановлено, що, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Оскільки прокурор відмовився від поданої ним апеляційної скарги, а іншими учасниками провадження апеляційні скарги не були подані, судова колегія апеляційного суду вважає, що апеляційне провадження необхідно закрити.

Керуючись ст. 403 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 , на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19.11.2024 року по обвинуваченню: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 110-2 КК України; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 110-2 КК України, - закрити у зв`язку з відмовою апелянта від поданої апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною, і оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3