06.12.2024
Справа № 642/3558/24
Провадження № 1-кс/642/4052/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, дистанційно в режимі відеоконференції, клопотання представника власника майна майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000447 від 08.03.2024, -

В С Т А Н О В И В:

27.11.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 з проханням скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26.09.2024, в рамках кримінального провадження № 0000447 від 08.03.2024, на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120), загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 30,19 кв.м., право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 , номер відомостей про речове право: 47957547) та скасувати заборону відчуження вказаної квартири.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 26.09.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова було задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000447 від 08.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 (чинна до 11.08.2023) КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого у великих розмірах, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120), загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 30,19 кв.м., право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 , номер відомостей про речове право: 47957547), шляхом заборони відчуження вказаної квартири.

Так, дійсно, власником вказаної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 . Вважає, що арешт на належну ОСОБА_5 на праві власності квартиру було накладено необгрунтовано та за відсутності потреби застосування даного заходу забезпечення. ОСОБА_5 є добросовісним набувачем майна та не має жодного відношення до події кримінального правопорушення. При цьому, арешт майна порушує право власності ОСОБА_5 . Отже, ОСОБА_5 не має відношення до даного кримінального провадження та набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 у законний спосіб, за ціну в розмірі 432 120,00 грн. згідно Звіту про оцінку майна, виданого 22 вересня 2022 року фізичною особо підприємцем ОСОБА_7 , унікальний реєстраційний номер звіту про оценку 11-04178596, пароль пошуку: НОМЕР_2 , про що зазначено в пункті 3 договору купівлі-продажу квартири від 24.09.2022 року, просвідченого ОСОБА_8 . приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстр. № 843. ОСОБА_5 лише один раз бачила продавця квартири ОСОБА_9 , а саме в день укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу 24.09.2022 року, з яким до того часу знайома не була і ніколи його не бачила. Так само, ОСОБА_5 ніколи не бачила та не знайома з ОСОБА_10 , про яку вказує слідство в клопотанні про накладення арешту на майно. Квартира була придбана за участі спеціаліста з нерухомості (ріелтера), яка фактично займалася підготовкою документів, а продавець ОСОБА_9 приїхав лише на підписання договору купівлі-продажу квартири. Указана квартира була вільна від будь-яких обмежень та обтяжень, арештів, заборон тощо, була оглянута перед її придбанням. Як уже зазначалось, ОСОБА_11 є добросовісним набувачем та не має жодного відношення до події кримінального правопорушення та обставин про які вказує прокурор. Доказів протилежного не надано. Крім того, у вчинення ймовірного злочину, жодній особі так і не повідомлено про підозру. Таким чином, ОСОБА_5 і є саме тим добросовісним набувачем квартири. А отже, накладений арешт порушує права володільця майна на розпорядження належним йому майном. У слідства було достатньо часу аби з`ясувати вказані обставини та перевірити їх.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Тому вважає, що на теперішній час відсутні підстави для збереження заходу забезпечення у вигляді арешту майна - квартири АДРЕСА_1 , та потреба у арешті зазначеної квартири відпала, а арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26.09.2024 року слід скасувати. Згадана обставина змушує звернутися за захистом прав ОСОБА_5 до слідчого судді з наведеним клопотанням.

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти скасування арешту майна, вважає що заявником не наведено ніяких обгрунтувань щодо скасування накладеного арешту, дана квартира є предметом вчинення кримінального правопорушення, вважає, що накладеним арештом власник квартири не обмежується в праві користування даною квартирою, проживання чи перебування, досудове розслідування триває, також заявник не надав будь-яких доказів наявності підстав для скасування арешту майна, просив відмовити в задоволенні клопотання.

У судовому засіданні слідча ОСОБА_4 також заперечувала проти скасування арешту майна, зазначила, що відповідна квартира є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом на який направлено скоєння злочину, досудове розслідування триває, на теперішній час необхідно встановити місце знаходження свідків, призначити експертизу, провести ряд інших слідчих дій, просила відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, належно оцінивши наявні докази, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №№0000447 від 08.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 (чинна до 11.08.2023) КК України.

Предметом розслідування у вказаному кримінальному провадженні є обставини набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

26.09.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова було задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000447 від 08.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 (чинна до 11.08.2023) КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого у великих розмірах, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120), загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 30,19 кв.м., право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 , номер відомостей про речове право: 47957547), шляхом заборони відчуження вказаної квартири.

27.11.2024 до суду звернувся представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 з проханням скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26.09.2024, в рамках кримінального провадження № 0000447 від 08.03.2024, на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120), загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 30,19 кв.м., право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 , номер відомостей про речове право: 47957547) та скасувати заборону відчуження вказаної квартири.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до положень статей 7, 16 КПК України, встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Представником власника майна ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 до даного клопотання про скасування арешту не були надані докази, котрі б давали змогу впевнитися у тому, що необхідність у накладенні арешту на майно відпала.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як встановлено в ухвалі слідчого судді від 26.09.2024 про арешт майна, відповідна квартира є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом на який направлено скоєння злочину, у зв`язку з чим, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Незалежно від статусу власника майна чи є він добросовісним набувачем чи ні КПК пов`язує накладення виключно на майно що є речовим доказом ст. 98 КПК в тому числі предмети набуті кримінально протиправним шляхом.

Досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні триває та вживаються всі заходи з метою забезпечення вимог ст. ст. 9, 28 КПК України щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин скоєння кримінального правопорушення у розумні строки.

Відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися із клопотанням про арешт майна для забезпечення, зокрема, доказової бази в кримінальному провадженні. Стаття 190 КК України згідно з переліку справ приватного обвинувачення ст. 477 КПК України до справ приватного обвинувачення не належить, а тому може розслідуватися до встановлення потерпілої сторони та за її відсутності.

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, а саме, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.

Даючи оцінку обставинам, наведеним в ухвалі слідчого судді про арешт майна, та беручи до уваги, що при арешті майна з метою забезпечення збереження речових доказів перевіряється лише доказове значення майна, на яке накладається арешт, при цьому добросовісність набувача такого майна не є перешкодою для його арешту на цій підставі (ч. 10 ст. 170 КПК України), суд дійшов висновку, що арешт на майно було накладено обґрунтовано, оскільки існують достатні підстави вважати, що арештоване майно є об`єктом кримінально протиправних дій.

За наведених обставин, враховуючи, що майно, яке перебуває під арештом, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, відноситься до речових доказів у кримінальному провадженні, на яке було обґрунтовано накладено арешт ухвалою слідчого судді, а також необхідність у накладенні арешту полягає в збереженні речових доказів, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України, потреба у застосуванні арешту на вказане майно не відпала, та згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, тому підстав для скасування арешту не вбачається.

З урахуванням вищезазначеного, з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також у зв`язку з тим, що представником власника майна не було доведено, що в подальшому відпала необхідність у накладенні арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26.09.2024, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,173, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000447 від 08.03.2024 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1