Провадження № 1-кс/946/3139/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У своєму клопотанні слідчий вказує, що слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове слідство по кримінальному провадженні № 0001275 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України.

Досудовим розслідуванням, встановлено, що 20.09.2024 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що у лісосмузі біля с.Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, невстановлені особи, за допомогою бензопили, здійснюють незаконну порубку дерев, фрагменти яких вивозять на автомобілі ВАЗ 217130 із державним номером НОМЕР_1 із напівпричепом КРД 050122 із державним номером НОМЕР_2 .

В ході досудового слідства, 19.12.2024 в період часу з 02:15 по 12:43 в ході проведення обшуку автомобіля ВАЗ 217130 із державним номером НОМЕР_1 та причепа НОМЕР_3 із державним номером НОМЕР_2 було виявлено та вилучено:

- бензопилу в корпусі помаранчевого кольору із написом: «TEKHMANN», яку упаковано до прозорого полімерного пакету та скріплено пломбою № В433865;

- пластикову пляшку із написом «Лимонад» із залишками рідини з характерним запахом пально-мастильних матеріалів; ластикову каністру із написом «Мото 2Т», пластикову пляшку із написом «Олива для ланцюгових пил», що упаковані у сейф-пакет НПУ № 7016984;

- фрагменти свіжо спиляних та сухостійної деревини в загальній кількості близько 2 кв.м.

Враховуючи той факт, що вилучені предмети та майно має значення по вищевказаному кримінальному провадженню та містить на собі доказову базу, щодо вчинення кримінального правопорушення, слідчий просить задовольнити клопотання.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні зазначили про розгляд клопотання без їх участі.

Особа, у якої вилучено майно ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, проте його представник адвокат ОСОБА_5 надав суду заяву, якою просить задовольнити клопотання слідчого про арешт майна часткове, а саме: накласти арешт на дві пластикові пляшки із залишками рідини, з характерним запахом пально-мастильних матеріалів та пластикової каністри, на бензопилу - шляхом заборони розпорядження нею з правом володіння та користування нею, відмовити в іншій решті клопотання. Зазначає, що вважає вказане клопотання не обґрунтованим. Так, обшук був проведений 19.12.2024 року, тобто майже через 3 місяці після огляду місця події і арешту транспортного засобу та деревини (стовбура дерева об`ємом 52 см та довжиною 120 см. та стовбура дерева діаметром 50x40 см. та довжиною 5 м. 30 см.). Про яке приховування та псування може йти мова після 3 місяців після події ймовірного правопорушення, оскільки підозри нікому на теперішній час не пред`являли. Більш того, ці предмети (бензопила, пляшки та каністра) не були знайдені та вилучені під час огляду місця події 21.09.2024 року; бензопила використовувалася весь цей час в господарських потребах для опалення котельної лікарні, тож ніхто навіть не мав наміру приховувати а тим більше псувати необхідну в господарстві річ. Так само як відсутня будь яка потреба та доцільність проводити будь які експертні дослідження щодо цієї бензопили взагалі, та через три місяці потому, зокрема. Просить клопотання про арешт майна розглянути без їх участі.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню частково.

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Главою 10 КПК України визначено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження слідчий, дізнавач за погодженням з прокурором, прокурор мають право звернутись до слідчого судді, суду з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження перелік яких наведено в ч. 2 ст. 131 КПК України.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, слідчим суддею враховуються розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для інших осіб.

Крім того, слідчим суддею враховуються розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для інших осіб.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про арешт майна задовольнити в частині накладення арешту на вилучені в ході проведення обшуку автомобіля ВАЗ 217130 з державним номером НОМЕР_1 , а саме: пластикову пляшку із написом «Лимонад» із залишками рідини з характерним запахом пально-мастильних матеріалів; ластикову каністру із написом «Мото 2Т», пластикову пляшку із написом «Олива для ланцюгових пил», що упаковані у сейф-пакет НПУ № 7016984; фрагменти свіжо спиляних та сухостійної деревини в загальній кількості близько 2 кв.м.

При цьому, слідчий суддя слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого в частині арешту на бензопилу в корпусі помаранчевого кольору із написом: «TEKHMANN» задовольнити частково та накласти арешт на бензопилу в частині заборони відчуження. В іншій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені в ході проведення обшуку автомобіля ВАЗ 217130 з державним номером НОМЕР_1 , а саме:

- пластикову пляшку із написом «Лимонад» із залишками рідини з характерним запахом пально-мастильних матеріалів; ластикову каністру із написом «Мото 2Т», пластикову пляшку із написом «Олива для ланцюгових пил», що упаковані у сейф-пакет НПУ № 7016984;

- фрагменти свіжо спиляних та сухостійної деревини в загальній кількості близько 2 кв.м.

Накласти арешт на вилучену в ході проведення обшуку автомобіля ВАЗ 217130 з державним номером НОМЕР_1 бензопилу в корпусі помаранчевого кольору із написом: «TEKHMANN», яку упаковано до прозорого полімерного пакету та скріплено пломбою №В433865, в частині заборони відчуження (без заборони власнику або користувачу бензопили зберігати та використовувати її).

В задоволенні решти вимог клопотання слідчого відмовити.

Вилучену бензопилу в корпусі помаранчевого кольору із написом: «TEKHMANN» негайно повернути власнику, уповноваженій ним особі, або особі у якої вилучено майно ( ОСОБА_4 ).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1