Справа № 643/1457/25
Провадження № 1-кс/643/566/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000426 від 19.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 255, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000426 від 19.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 255, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2023 року, але не пізніше 15.03.2023, перший заступник Старовірівського сільського голови Красноградського району Харківської області ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, використовуючи свої службові повноваження і пов`язані з ними можливості, спланував вчинити протягом 2023 року заволодіння бюджетними коштами Старовірівської сільської територіальної громади Красноградського району Харківської області під час виконання договорів з капітального та поточного ремонтів автомобільних доріг шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів про якість і обсяги виконаних будівельних робіт, а також про вартість використаних будівельних матеріалів. ОСОБА_4 , розуміючи, що самостійно не зможе вчинити кримінальні правопорушення діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище вирішив створити злочинну організацію з метою заволодіння бюджетними коштами Старовірівської сільської територіальної громади, до складу якої були залучені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

ОСОБА_10 , виконуючи функції пособника, діючи відповідно до розробленого ОСОБА_4 плану вчинення злочинною організацією кримінальних правопорушень, а також згідно із вказівками ОСОБА_5 , безпосередньою брав участь у заволодінні бюджетними коштами Старовірівської сільської територіальної громади; як виконавець робіт ТОВ «Євродорбуд-плюс» і ФОП ОСОБА_5 здійснював безпосереднє керівництво будівництвом; забезпечував виконання виробничих завдань відповідно до графіків і проектів виконання будівельних робіт; складав заявки на будівельні машини, транспорт, засоби механізації, матеріали, конструкції, деталі, інструмент, інвентар і забезпечував їх ефективне використання; вів журнал виконання робіт, документацію з обліку виконаних робіт і робочого часу, виконавчу технічну документацію; брав участь у показі представникам замовника і технічного нагляду об`єктів, етапів і окремих комплексів робіт, будівництво яких завершено; організовував і контролював вчинення робітниками дій, що призвели до порушення технологічної послідовності під час виконання будівельних робіт, виконання будівельних робіт без дотримання проектної та технологічної документації, будівельних норм та правил з метою безпідставного зменшення вартості будівельних робіт для сприяння подальшому заволодінню злочинною організацією бюджетними коштами Старовірівської сільської територіальної громади; отримував свою частину коштів, якими співучасники заволоділи внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, в розмірі, визначеному ОСОБА_4

28.01.2025 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, повідомлено:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Діді Дманісі Дманіського муніципалітету краю Квемо-Картлі Грузія, вірменина, громадянина України, обіймає посаду виконавця робіт ТОВ «Євродорбуд-плюс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, тобто в: участі у злочинній організації; заволодінні чужим майном, вчиненому злочинною організацією, в умовах воєнного стану, у великих та особливо великих розмірах.

Так, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Вказані злочини віднесені, відповідно до ст. 12 КК України, до категорії особливо тяжких злочинів.

Відповідно до відомостей РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належать: автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER», 2023 року випуску, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ; автомобіль «HYUNDAI», 2007 року випуску, № двигуна НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_7 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Враховуючи, що у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза перереєстрації права власності на вказане рухоме майно до закінчення розгляду клопотання, тому з метою забезпечення арешту майна є доцільним проводити розгляд даного клопотання без виклику власника майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Таким чином, необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення можливої конфіскації майна та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане, знищене або пошкоджене.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вищевказані транспортні засоби, які належать підозрюваному ОСОБА_10 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, до початку розгляду надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.172 власник майна ОСОБА_10 про розгляд клопотання не повідомлявся.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Виходячи зі змісту вимог ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним з яких, згідно з п. 7 ч. 2 вказаної статті, є арешт майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, та є тимчасовим позбавленням за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи, що у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза перереєстрації права власності на вказане рухоме майно до закінчення розгляду клопотання, тому з метою забезпечення арешту майна є доцільним проводити розгляд даного клопотання без виклику власника майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно, а саме: автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER», 2023 року випуску, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , та автомобіль «HYUNDAI», 2007 року випуску, №двигуна НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_7 , що на праві власності належать ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має значення для забезпечення даного кримінального провадження. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER», 2023 року випуску, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , та автомобіль «HYUNDAI», 2007 року випуску, № двигуна НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_7 , що на праві власності належать ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1