УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

адвокатів - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000422 від 15.05.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000422 від 15.05.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України, про арешт майна, яке вилучене 01.11.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на: мобільний телефон марки iPhone 16 Pro Max imel НОМЕР_1 , imel2 НОМЕР_2 , з сім-картою номер мобільного телефону НОМЕР_3 ; ноутбук Mac Book pro serial MFHFVKQ4ND.

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000422 від 15.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб у період з лютого 2022 року по теперішній час, діючи в інтересах представників рф та окремих осіб представників окупаційної адміністрації держави агресора, забезпечили функціонування на тимчасово не підконтрольній території схеми обміну віртуальних активів та російського рубля з використанням рахунків, які відкрито в українських банківських установах, чим добровільно вчиняють умисні дії направлені на пособництво державі агресору, з метою завдання шкоди Україні, шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави агресора.

Так, встановлено, що громадянами України, в тому числі, які фактично проживають на території Донецької області, що на цей час контролюється державою-агресором, організували і інтересах представників рф та окремих осіб окупаційної адміністрації рф протиправний механізм з обміну віртуальних активів (криптовалюти) та російського рубля з використанням банківських рахунків українських банківських установ, які відкриті на фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

До протиправної діяльності організатори протиправної схеми залучили мешканців з різних регіонів України, у тому числі військовослужбовців Збройних сил України, які відкривають власні персональні рахунки у вітчизняних банківських установах, загальний обсяг фінансових операцій за перший квартал 2024 року становить близько 150 млн. грн.

У подальшому залучені фізичні особи, передають організаторам та їх представникам номери банківських платіжних карток, які використовуються для отримання «P2P» переказів з рівномірним розподілом сум, що не перевищують порогові, та за вказівкою організаторів проводять перекази коштів на рахунки, які їм надаються.

При цьому, отримано інформацію, що у разі блокування окремих фінансових операцій по рахункам фізичних осіб зі сторони суб`єктів первинного фінансового моніторингу (підрозділів фінансового моніторингу банківських установи), власниками рахунків, за вказівкою організаторів, надаються до установ фіктивні документи, які начебто підтверджують походження коштів.

Крім того, прокурор в своєму клопотанні зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 здійснює контроль за проведенням фінансових операцій за фізичними особами на яких відкрито карткові рахунки, веде фінансову звітність по транзакціям, а також узагальнює дані по картковим рахункам, що використовуються в протиправній діяльності.

За результатами проведених заходів оперативними співробітниками СБ України та на виконання доручення слідчого, з метою встановлення адрес та приміщень, які використовували та використовують у своїй протиправній діяльності вказані вище фігуранти провадження, та в яких можуть зберігатися: фінансово-господарська документація, печатки, штампи, інша документація, комп`ютерна техніка, носії інформації (флеш-карти, жорсткі диски, планшети та інші), засоби зв`язку, мобільні телефони, записні книжки або чорнові (робочі) записи, грошові кошти, які використовувались та використовуються під час здійснення протиправної діяльності та отримані внаслідок здійснення такої незаконної діяльності.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вказаного правопорушення може бути причетний ОСОБА_6 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо права власності № 391355136, приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності зареєстровано за ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.10.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання та вилучення документів, речей, предметів, а також знарядь кримінального правопорушення або майна, здобутого в результаті його вчинення, згідно переліку, що вказаний в зазначеній ухвалі суду.

01.11.2024 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук, за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон марки iPhone 16 Pro Max imel НОМЕР_1 , imel2 НОМЕР_2 , з сім-картою номер мобільного телефону НОМЕР_3 , ноутбук Mac Book pro serial MFHFVKQ4ND, на яких міститься відомості в електронному вигляді, що мають доказове значення для кримінального провадження.

Постановою слідчого Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 від 01.11.2024 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відтак, з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості приховування, розтрати майна, прокурор просить накласти на вищезазначене майно арешт.

В судовому засіданні прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав у ньому викладених. Крім того, також зазначила, що вилучене майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні та відносно вказаного майна призначено комп`ютерно-технічну експертизу.

Представник власника тимчасово вилученого майна - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та зазначив, що вилучене майно не має жодного відношення для даного кримінального провадження, відтак на його думку вказане майно не є речовим доказом у межах даного кримінального провадження. Крім того, зазначив, що ОСОБА_6 під час обшуку добровільно надав всі паролі, відтак слідчий мав можливість ознайомитися зі змістом наявних на вилученій техніці, а тому вважав, що наявні підстави для повернення вилученого майна власнику.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про наступне.

Так, у провадженні Головного слідчого управління Служби безпеки України перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №№ №0000422 від 15.05.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 від 01.11.2024 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя не бере до уваги доводи представників власника майна, оскільки на їх підтвердження до матеріалів клопотання не було долучено будь яких доказів, в той же час як слідчим було оглянуто вилучено майно та встановлено наявність інформація, яка має значення у межах даного кримінального провадження.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 01.11.2024, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000422 від 15.05.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 01.11.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на:

-мобільний телефон марки iPhone 16 Pro Max imel НОМЕР_1 , imel2 НОМЕР_2 , з сімкартою номер мобільного телефону НОМЕР_3 ;

-ноутбук Mac Book pro serial MFHFVKQ4ND.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1