Справа №949/1516/23
Провадження №1-кс/949/70/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту на майно по матеріалах досудового розслідування №0000217, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області із клопотанням, у якому просить скасувати арешт на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 серпня 2023 року у справі №949/1516/23, а саме на мотоцикл марки «Loncin LX250CY3», д.н.з. НОМЕР_1 та повернути його власнику ОСОБА_5 та/або його представнику.

Клопотання обгрунтовує тим, що в ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 серпня 2023 року у справі №949/1516/23, накладено арешт, в тому числі на мотоцикл марки «Loncin LX250CY3», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 із забороною права власника на розпорядження та користування цим мотоциклом. Підставою для накладення арешту стало те, що за фактом ДТП, що сталось між селами Зелень Сарненського району та Дібрівськ Вараського району, дане майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000217 від 31 липня 2023 року. З моменту внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.286 КК України, пройшло вже більше півтора року. За вказаний період, орган досудового розслідування мав забезпечити проведення з мотоциклом усі необхідні слідчі (розшукові) дії, а тому вважає, що на даний час відпала потреба на продовженні арешту на зазначений вище мотоцикл. Також вказує, що за цей час, жодній особі повідомлення про підозру не вручене, а власник мотоцикла ОСОБА_5 взагалі не має жодного відношення до кримінального провадження. Тривале зберігання на території ВП Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області пошкодженого внаслідок ДТП мотоцикла, вже спричинило власнику невідворотні наслідки у вигляді корозії на мотоциклі, а тому подальший його арешт, і надалі буде спричиняти для власника мотоцикла додаткові затрати на його ремонт та відновлення. Із зазначених вище підстав просить скасувати накладений арешт.

До початку розгляду клопотання від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява, у якому не заперечує проти розгляду клопотання про скасування арешту на майно без його участі та без участі власника майна, клопотання підтримує та просить задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки підстави, що слугували для накладення арешту на майно досі тривають, а тому скасування арешту є недоцільним.

Слідчий СВ ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 31 липня 2023 року було зареєстровано кримінальне провадження за фактом ДТП, що сталася між селами Зелень Сарненського району та Дібрівськ Вараського району. Висновком експертизи було встановлено, що зіткнення транспортних засобів, відбулося правими частинами транспортних засобів, а тому на даному етапі досудового розслідуваення неможливо визначити винуватця даної пригоди. Для встановлення усіх обставин події, у телефонному режимі для проведення слідчих дій, зокрема: слідчого експерименту та допиту, неодноразово викликалися учасники дорожньо-транспортної пригоди, але на слідчі дії вони не з`являлися, пояснюючи це тим, що знаходяться на навчанні або на роботі. У грудні 2024 року на слідчий експеримент викликався учасник даної пригоди ОСОБА_7 разом із своїм адвокатом ОСОБА_6 , проте адвокат на вибрану слідчим дату з`явитися не зміг, а тому просив його перенести. 29 серпня 2023 року було допитано, у якості свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що рухався транспортним засобом, але моменту ДТП він не пам`ятає. 08 листопада 2023 року від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про залучення ОСОБА_7 у якості потерпілого у кримінальному провадженні. На що постановою від 09 листопада 2023 року було відмовлено, оскільки ОСОБА_7 був учасником дорожньо-транспортної пригоди, по якій ведеться досудове розслідування та в якому наразі не встановлено всіх обставин даної дорожньо-транспортної пригоди. З цих підстав, оскільки не проведено необхідних слідчих дій, просив відмовити у задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора та слідчого, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим суддею встановлено, що 31 липня 2023 року о 03:23 год. до ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення фельдшера ШМД ОСОБА_8 про те, що між селами Зелень Сарненського району та Дібрівськ Вараського району сталася ДТП за участю мотоцикла марки «Loncin LX250CY3», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 та мотоцикла марки «Lifan LF200-10B», номер рами НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 . Внаслідок ДТП до приймального відділення КНП «Зарічненська МЛ» були доставлені: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_3 з діагнозом: закритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням фрагментів, перелом кісток носа, стан середній, госпіталізована в хірургічне відділення; ОСОБА_9 з діагнозом: відкрита ЧМТ, перелом основи та склепіння черепа, забій головного мозку, госпіталізований в реанімаційне відділення, ОСОБА_7 з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій правого плечового суглобу, забій правої кисті, забій правого колінного суглобу, забій грудної клітки, множинні садна обличчя, госпіталізований в неврологічне відділення.

За даним фактом, 31 липня 2023 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 серпня 2023 року, накладено арешт в тому числі, на мотоцикл марки «Loncin LX250CY3», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 із забороною права власника на розпорядження та користування цим мотоциклом (а.с.3-5).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що необхідністю для накладення арешту на майно, слугувала необхідність збереження речових доказів, оскільки вилучене майно може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та в майбутньому може бути використане для доведення вини осіб, які є учасниками дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 3. 4 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Слідчим суддею встановлено, що арештоване майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, яке відповідало критеріям ст. 98 КПК України та є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, що передбачено п. 9 ст. 100 КПК України. На даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, у зв`язку з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна.

З долучених слідчим СВ ОСОБА_4 до матеріалів клопотання письмових доказів встановлено, що 29 серпня 2024 року допитано, у якості свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що 30 липня 2023 року близько 23-30 год., він керував мотоциклом марки «Loncin LX250CY3», д.н.з. НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю орієнтовано 50/60 км/год, в напрямку із с.Зелень Сарненського району в с.Дібрівськ Вараського району. Назустріч йому їхав мотоцикл, світло від якого його засліпило, після чого він відчув різкий удар та втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то знаходився у автомобілі швидкої допомоги, котра везла його у лікарню в смт. Зарічне Вараського району. Обставин ДТП він не пам`ятає, оскільки від удару втратив свідомість, а також через те, що була темна пора доби, нічого не встиг побачити. Як йому відомо зіткнення відбулося із мотоциклом під керуванням ОСОБА_11 , жителя с. Степангород Вараського району (а.с. 13).

08 листопада 2023 року від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про залучення ОСОБА_7 у якості потерпілого у кримінальному провадженні (а.с.14). Проте 09 листопада 2023 року слідчий СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 виніс постанову, якою відмовив у визнанні ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні (а.с.19). Підставою для відмови слугувало те, що у ОСОБА_7 не було визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки ще тривала судово-медична експертиза, а також він є учасником даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме водієм, по якій триває досудове розслідування та не встановлено винуватця даної події. Також призначено ряд судових експертиз для встановлення всіх обставин події, не проведено слідчі експерименти з учасниками та свідками.

21 березня 2024 року КЗ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» Рівненської обласної ради проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_7 та складено висновок експерта №76 (по медичним документам) (а.с.20-22).

З пояснень слідчого СВ ОСОБА_4 та з оглянутих слідчим суддею матеріалів досудового розслідування встановлено, що на даному етапі досудового розслідування, не встановлено усіх обставин даної дорожньо-транспортної пригоди, не проведено слідчі експерименти з учасниками, свідками, в тому числі із арештованим майном, а тому скасовувати арешт є недоцільним.

Доводи адвоката з приводу того, що з моменту внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.286 КК України, пройшло вже більше півтора року та за вказаний період, орган досудового розслідування мав забезпечити проведення з мотоциклом усіх необхідних слідчих (розшукових) дій є безпідставні, оскільки, як пояснив слідчий, необхідні слідчі дії не проведено, в тому числі з тих причин, що учасники дорожньо-транспортної пригоди на слідчі дії не з`являлися.

Крім того, як вбачається із постанови слідчого СВ ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, слідчий вказує, що син ОСОБА_5 - ОСОБА_7 був водієм та безпосереднім учасником даної ДТП, що підтверджується поясненнями ОСОБА_7 у протоколі допиту (а.с.13), його заявою про залучення у якості потерпілого (а.с.14), а також висновком експерта №76 (по медичним документам) від 21 березня 2024 року (а.с.20-22), а тому лише по завершенню всіх слідчих дій, буде визначено остаточно його статус.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Зважаючи, що на даний час досудове розслідування даного кримінального провадження триває, в ході якого не проведено усі необхідні слідчі, розшукові дії, у тому числі з використанням вилученого майна, а арештоване майно містить інформацію, яка може бути використана, як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, підстави та потреба у застосуванні арешту цього майна, який був застосований з дотриманням вимог КПК України та з метою збереження речових доказів на час розгляду клопотання ще не відпала. Тому, оскільки у клопотанні не наведено жодного суттєвого аргументу та не доведено обставин, що на теперішній час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Крім того, скасування арешту вказаного майна може призвести до втрати доказів у кримінальному провадженні, що унеможливить проведення необхідних додаткових слідчих дій.

Також слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для здійснення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, а тому правові підстави для скасування арешту майна відсутні, оскільки доцільність арешту майна станом на даний час зберігається, а отже у задоволенні клопотання про скасування арешту необхідно відмовити.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту на майно по матеріалах досудового розслідування №0000217, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 10 лютого 2025 року о 11-00 год.

Слідчий суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1