Справа № 135/145/25
Провадження № 1-в/135/8/25
У Х В А Л А

іменем України

19.02.2025 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

В С Т А Н О В И В:

ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області із поданням про приведення вироку відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Представник ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» в судовому засіданні подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_5 просив подання установи виконання покарань задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання, щодо звільнення від покарання, призначеного ОСОБА_5 за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 12.01.2024 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно із правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 12.01.2024 ОСОБА_5 засуджений ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим покаранням за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.05.2023, зміненого ухвалою Віницького апеляційного суду від 03.07.2023, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Згідно вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 12.01.2024 ОСОБА_5 в жовтні 2022 року вчинив крадіжку чужого майна, чим завдав матеріальної шкоди на загальну суму 1582,35 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2481 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, зазначено, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 щодо зворотної дії змін до статей 185, 190, 191 КК внаслідок набрання чинності Законом №3886-IX зазначила, що Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 12.01.2024 завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

Таким чином, слід вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.05.2023, зміненим ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.07.2023, за ч.4 ст.152 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 12.01.2024 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.05.2023, зміненим ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.07.2023, за ч.4 ст.152 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Направити до Державної установи «Ладижинська виправна колонія №39» копії ухвали - для відома та виконання, та для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області ОСОБА_1