Номер провадження: 11-кп/813/720/25
Справа № 484/6881/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на вирок Первомайського районного суду Миколаївської області від 01.05.2024 у кримінальному провадженні №0000309 від 29.06.2023 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с. Добрянка Вільшанського району Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2КК України і призначено йому покарання за:

- ч. 2 ст. 110 КК України у видіі позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць, без конфіскації майна;

- ч. 3 ст. 436-2 КК України - у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна;

- ч. 1 ст. 110 КК України - у виді позбавлення волі, строком на 4 (чотири) роки, без конфіскації майна;

- ч. 2 ст. 436-2 КК України - у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки, без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, після набрання вироком суду законної сили.

До вступу вироку в законну силу, залишено ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у тому, що у лютому 2014 року представники влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, шляхом вчинення дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону в порушення порядку, встановленого Конституцією України, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Гельсінського Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч.ч. 3, 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV), від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), спланували, підготували, розв`язали і почали ведення агресивної війни проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України - Автономну Республіку Крим і м. Севастополь, здійснили тимчасову окупацію вказаної території, яка триває і на даний час.

Також, у березні-квітні 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, на території Донецької і Луганської областей, шляхом об`єднання терористичних груп, що діяли на території окремих районів вказаних областей, у стійке об`єднання трьох і більше осіб з чітким розподілом функцій, встановленням правил поведінки, обов`язкових для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, утворено злочинні організації «Донецька Народна Республіка» та «Луганська Народна Республіка», що відповідно до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичними.

Указом Президента України №32/2019 від 07.02.2019 «Про межі та перелік Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу РФ визнано державою-агресором, що затверджено районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях», частину територій Донецької та Луганської областей також визнано тимчасово окупованими територіями, що триває і по даний час.

За зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, та Заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», що затверджено Постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 №337-VIII.

У світлі положень IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, одним із наслідків збройної агресії РФ, розпочатої проти України в 2014 році, стала тимчасова окупація частини території України.

З метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, що проживають на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, громадянами РФ та світовою спільнотою, 21.02.2022 указом президента РФ ОСОБА_9 «Донецкую народную республику» та «Луганскую народную республику» визнано державами.

З цією ж метою, 24.02.2022 о 5 годині Президентом РФ ОСОБА_10 оголошено рішення розпочати військову операцію в Україні, у зв`язку з чим на виконання вищевказаного наказу, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької та інших областей, в тому числі вийшовши за межі адміністративних кордонів Херсонської, Миколаївської, Запорізької областей, та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також окупували частин вказаної території України, чим змінили межі її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що частково продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України №32/2019 від 07.02.2019 «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях», частину територій Донецької та Луганської областей також визнано тимчасово окупованими територіями, що триває і по даний час.

Так, громадянин України, ОСОБА_7 , достовірно володів вищенаведеною інформацією, що починаючи з 2014 року представниками РФ здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24.02.2022 підрозділами ЗС РФ та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, розуміючи, що представниками такої держави агресора вчиняються дії, направлені на виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації.

Так, в березні ОСОБА_7 , не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний ноутбук марки Aser моделі «Aspire E1-531» з серійним номером «TRIAL VERSION» та соціальну мережу «Однокласники», в якій він вже був зареєстрований, як « ОСОБА_11 » (гіперпосилання веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), долучившись до різноманітних спільнот, що мають антиукраїнську спрямованість та поширював публікації, які мають ознаки виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації.

Для того, щоб мати можливість безперешкодно користуватись вказаним Інтернет - ресурсом, ОСОБА_7 користувався спеціальним додатком для підключення до системи «VPN» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який дає змогу обійти заборону на користування соціальною мережею «Однокласники» (« ІНФОРМАЦІЯ_2 »), на території України та приховати дійсне місце розташування користувача вказаної Інтернет-мережі.

Так, 27.03.2022, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, в яких містяться ознаки виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний ноутбук марки Aser моделі «Aspire E1-531» з серійним номером «TRIAL VERSION», використовуючи соціальну мережу «Однокласники», в якій він вже був зареєстрований, як « ОСОБА_11 » (гіперпосилання веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поширив публікацію із спільноти під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з наступним текстом:

«…Война на информационном фронте является неразрывной частью любой борьбы и в первую очередь проигрыш, именно войны на информационном фронте зачастую приводит их поражению на полях сражений, все это прекрасно понимают именно по этой причине война информационном фронте развернулась бескомпромиссно, и на сегодняшний момент по итогу 30 дней я могу констатировать борьбу Киев несмотря на то, что инструментарий изначально у него был намного более мощный чем у нас, они ее проигрывают. Именно потому, что они проигрывают информационную борьбу, они сегодня так истерят, пытаются закрыть любые каналы в том числе и мой который показывает альтернативную картинку. Вот обратите внимание, не я, ни мои товарищи по информационной войне ни разу не предложили например закрыть канал какого-то Арестовича. Наоборот, я многократно на него ссылаюсь, я постоянно высмею ни в коем случае не надо его закрывать, что всю ту дурь которую Лёшенька рассказывает либо другой защитник Киевского режима, рассказывать ни в коем случае нельзя это запрещать, наоборот нужно постоянно брать и тыкать его носом в его старые видео, потому что на сегодняшний момент, и главная проблема состоит в том что уже сегодня по итогу 30 дней та картинка, которая реально, даже многие уже жители Украины видят. Она расходится с тем что им вливали в мозги, вот вчера когда был обстрел крылатыми ракетами калибр в Львовской области, Волынской области, там по всей Западной Украине это летали российской крылатые ракеты, вот жители местные жители начали задавать вопрос ОСОБА_12 : «Аристович, а ты же нам рассказывал, что у Россиян закончились ракеты?». И вчера же также была истерика со стороны Черниговского мэра, который говорил: «Всё у нас полная задница, еще немного и нас просто закатают в асфальт…».

«…Ну и также например обычному украинцу сегодня трудно понять, почему например официальный Киев не может деблокировать Мариуполь? Потому, что по тем картам которые ему показывает, ОСОБА_13 если окружён, то буквально тоненькой линией российских или днравских войск. Которые прорвать, ну по мнению туристического украинца довольно-таки просто. Главное, чтобы было политическое решение. А на самом деле фронт уже давным-давно откатился на 100 км на север и понятно, что прорвать его нельзя…».

«…Речь сегодня идёт об окружении и уничтожении всего Восточного фронта. И естественно Киевским пропагандистом с каждым днем становится все труднее и труднее объяснять населению, почему «А» они должны бороться до конца, и почему все идет не так как изначально планировалось. Потому что напомню как только начались боевые действия через неделю ОСОБА_14 и прочее иже с ними, бодро заявляли о том, что все, сейчас две недели мы их остановим, через две недели отбросим границы. Прошел уже месяц, не отбросили. Наоборот, Киев блокирован, Харьков блокирован. Мариупольский котел по сути уже ему там все. Оборона под изюмом прорвана, стратегические резервы там сожжены и над всем этим большим огромным восточным фронтом нависла угроза уничтожения. И здесь я хочу напомнить на чём базируется упортость и упоротость населения которое борется сегодня с российскими войсками, а также с войсками народной милиции ДНР и ЛНР. Они уверены в скорой и близкой победе. Им везде рассказывают: «что ребята у вас, да у вас может быть конкретно на вашем участке всё плохо, но на остальных участках у нас всё хорошо враг бежит, и скоро побежит у вас». И при этом население абсолютно не смущает тот факт, что буквально две недели говорит о том что война закончится Победа Украине через месяц, потом через три, потом через пять, его буквально пару дней назад уже речь пошла у семьи тире 10 месяцах, причем не как о войне которая закончится, а как о том что мы сможем на протяжении этого времени удерживать целом линию Днепра. А вы просечные украинцы должны партизанить в тылах российских войск, никакого партизанского движения в тылах российских войск пока не наблюдается. Я внимательно слежу за ситуацией в Черниговской области, в Сумской области, в Запорожской области, в Херсонской области, никакого партизанского движения не наблюдается…».

«…По той территории которая украинская пропаганда пишет, что как бы она не занята российскими войсками, совершенно спокойно едет российские патрули, российские колонны, когда им надо заходят в той или иной населённый пункт, в тот или иной город небольшой, это на севере Черниговской области. Заезжает местные сельсовет берут сельского главу, на поговорить куда-нибудь отводят, возвращает, приезжает обратно сельский голова либо городской голова, и говорит: «ребят ну тут от россиян поступило предложение давайте жить дружно мы их не трогаем они нас не трогают». Примерно ровно то же самое позавчера рассказывал мэр города Славутич и всё это постепенно доходит до обычных граждан Украины. Которые понимают что официальная пропаганда ему лжёт. И я обратил внимание на протяжении последних двух недель вот так первично истерика огромная мощнейшая истерическая волна которая исходила из украинских социальных сетей, которая перехлёстывала через границы, и обрушалась и жителей Беларуси, на жителей Российской Федерации, она стала спадать, она откровенно стала спадать…».

«…И сегодня прекрасно понимает, что и военных составляющих война проигрывается и информационный. Киевский режим истерично сваливается в то, что всегда в таких случаях сваливается любую нацист режим. Жестокость по отношению пленным, жестокость по отношению к своему собственному населению и уже в том числе господин ОСОБА_15 начинает плевать в ту руку которая его кормит. Он открыто говорит западным странам что вы нас продали, вы нам ничего не даете. Именно по этой причине Украина погибает. Нет Зеленки, Украина погибает по другой причине. И об этой причине ты ему никогда не скажешь, но когда население Украины, а когда мы освободим страну оно обязательно узнать и причину, и каким образом вы управляли страной на протяжении последних 8 лет, узнает всю правду, вот он ненависть которой вы напитали население Украины, она обратится на вас. Я хочу Киевской власти напомнить, очень известный давние афоризм: «самый страшный враг, это обманутый друг». И подытоживая сегодняшний выпуск. Я хочу сказать, что да на сегодняшний момент довольно немного еще количество украинцев разочаровавшись в официальной пропаганде начинает слушать альтернативные источники. Но с каждым месяцем таких людей будет все больше, больше и больше. И мы увидим каким образом быстро меняется настроение жителей Украины. Особенно на фоне тех событий которые произойдут в ближайшей неделе и месяцы. Когда киевский режим организовывать будет разрушаться…».

В тексті поширеної ОСОБА_7 публікації містяться ознаки виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації.

Також, 28.06.1996 року Верховна Рада України від імені Українського народу - громадян України всіх національностей, виражаючи суверенну волю народу, спираючись на багатовікову історію українського державотворення і на основі здійсненого українською нацією, усім Українським народом права на самовизначення, дбаючи про забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя, піклуючись про зміцнення громадянської злагоди на землі України та підтверджуючи європейську ідентичність Українського народу і незворотність європейського та євроатлантичного курсу України, прагнучи розвивати і зміцнювати демократичну, соціальну, правову державу, усвідомлюючи відповідальність перед Богом, власною совістю, попередніми, нинішнім та прийдешніми поколіннями, керуючись Актом проголошення незалежності України від 24 серпня 1991 року, схваленим 1 грудня 1991 року всенародним голосуванням, прийняла цю Конституцію - Основний Закон України.

Так, згідно статті 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Відповідно до статті 2 Конституції України, суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Стаття 17 Конституції України визначає, що захист суверенітету і територіальної цілісності України є справою всього Українського народу.

Згідно статті 73 Конституції України, виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статті 85 Конституції України, призначення всеукраїнського референдуму з питань, визначених статтею 73 цієї Конституції, належить до повноважень Верховної Ради України.

Стаття 132 Конституції України визначає, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.

Згідно статті 133 Конституції України, до складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, місто Київ та Севастополь.

Всупереч вказаним нормам міжнародного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_16 , а також інші представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (ХХV) від 21.12.1965 №2131(ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

20 лютого 2014 РФ розпочато збройну агресію проти України шляхом порушення ЗС РФ всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням РФ порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і РФ про статус та умови перебування Чорноморського флоту РФ на території України від 28 травня 1997 року, для блокування військових частин ЗСУ.

У подальшому 24.02.2022 о 5 год. президентом РФ ОСОБА_16 оголошено про початок спеціальної військової операції на території України. Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. ЗС РФ, що діяли за наказом керівництва РФ, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань, після чого війська РФ сухопутним шляхом зайшли на суверенну територію України.

На виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом застосування зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України та здійснили збройні напади на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, цивільні об`єкти, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також здійснюють окупацію окремих частин з числа вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до цього часу та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 №64/2022, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє і на данний час.

ОСОБА_7 , у невстановлені дату та час, однак не пізніше березня 2022 року, будучи активним Інтернет користувачем, особисто створив власний акаунт у соціальній мережі «Одноклассники» під нікнеймом « ОСОБА_11 », що має Інтернет-адресу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », доступ до перегляду змісту якого будь-якими іншими користувачами соціальної мережі «Одноклассники» не обмежено, та як єдиний користувач мав у ньому функціональні можливості безпосередньо публікувати та видаляти пости, публікації, фото-, відеоматеріали.

При цьому, достовірно знаючи про блокування доступу до російської соціальної мережі «Однокласники», на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеного в дію Указом Президента України від 15.05.2017 № 133, та продовженого на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2020, затвердженого Указом Президента України від 14.05.2020 №184, умисно, цілеспрямовано, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер даної соціальної мережі через можливість поширення інформації у всесвітній мережі «Інтернет» серед невизначеного кола осіб, користувався власною сторінкою у соціальній мережі «Одноклассники» ознайомлювався з різними матеріалами та поширював їх.

У подальшому, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше березня 2022 року, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на поширення серед невизначеного кола осіб користувачів соціальної мережі «Однокласники» матеріалів із закликами до вчинення умисних дій зі зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Для того, щоб мати можливість безперешкодно користуватись вказаним Інтернет - ресурсом, ОСОБА_7 користувався спеціальним додатком для підключення до системи «VPN» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який дає змогу обійти заборону на користування соціальною мережею «Однокласники» (« ІНФОРМАЦІЯ_2 »), на території України та приховати дійсне місце розташування користувача вказаної Інтернет-мережі.

Так, 08.11.2022 ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на розповсюдження матеріалів, в яких міститься публічний заклик до вчинення дій насильницького характеру стосовно представників української нації, а також зміни меж території (зміни державного кордону) України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , використовуючи власний ноутбук марки Aser моделі «Aspire E1-531» з серійним номером «TRIAL VERSION» та власний аккаунт в соціальній мережі «Одноклассники», в якому він вже був зареєстрований як « ОСОБА_11 » (гіперпосилання веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поширив публікацію відеозапису під назвою: «ЛДПР предлагает установить для работающих супругов мобилизованных сокращенную рабочую неделю» із спільноти під назвою «ЛДПР Brief».

У поширеному ОСОБА_7 відео з наступним текстом:

«00:00 - 00:59: «Борьба за победу в Специальной военной операции общее дело всей страны. Мы должны поддержать тех, кто вносит вклад в нашу Победу: воинов, их жен и детей…», міститься публічний заклик до вчинення умисних дій зі зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Крім цього, 09.11.2022 та 10.11.2022 ОСОБА_7 , діючи повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на розповсюдження матеріалів, в яких міститься публічний заклик до вчинення дій насильницького характеру стосовно представників української нації, а також зміни меж території (зміни державного кордону) України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний ноутбук марки Aser моделі «Aspire E1-531» з серійним номером «TRIAL VERSION» та власний аккаунт в соціальній мережі «Одноклассники», в якому він вже був зареєстрований як « ОСОБА_11 » (гіперпосилання веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поширив публікацію відеозапису під назвою: «ЛДПР предлагает установить для работающих супругов мобилизованных сокращенную рабочую неделю» із спільноти під назвою «ЛДПР Brief».

У поширеному ОСОБА_7 відео з наступним текстом:

«00:00 - 00:59: «Борьба за победу в Специальной военной операции общее дело всей страны. Мы должны поддержать тех, кто вносит вклад в нашу Победу: воинов, их жен и детей…», міститься публічний заклик до вчинення умисних дій зі зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Продовжуючи свою злочину діяльність, 11.11.2022 та 12.11.2022 ОСОБА_7 , діючи повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на розповсюдження матеріалів в яких міститься публічний заклик до вчинення дій насильницького характеру стосовно представників української нації, а також зміни меж території або зміни державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний ноутбук марки Aser моделі «Aspire E1-531» з серійним номером «TRIAL VERSION» та власний аккаунт в соціальній мережі «Одноклассники», в якому він вже був зареєстрований як « ОСОБА_11 » (гіперпосилання веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поширив публікацію із спільноти «ЛДПР Brief» під назвою: «Делегация фракции ЛДПР во главе с председателем Леонидом Слуцким работает в Херсонской области» з наступним текстом:

«Леонид Слуцкий»:

00:00 - 00:34: «Есть информация о том, что Киевский режим готов на ещё одно чудовищное преступление, взрыв плотины каховской ГЭС. В этом случае Херсон окажется затоплен, и под угрозой окажется тысячи и тысячи жизней. И с этой точки зрения решение не простое, тяжёлое, но решение оправданное. Мы вернемся в Херсон, вернемся в обозримом будущем! Мы обязательно победим!»

« ОСОБА_17 »

00:34 - 00:59: «Мы точно знаем, что то, что мы делаем, это правое дело. А правое дело подталкивает нас к решениям, которые дадут возможность в перспективе в будущем воссоздать всю территорию Российской Федерации. И люди которые здесь живут, они надеются на это, они верят в это. Да, нам сейчас тяжело, но все равно мы отстоим свою землю!».

У змісті поширеного ОСОБА_7 відео міститься публічний заклик до вчинення умисних дій зі зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Крім цього, починаючи з березня 2022 року по липень 2023 року, ОСОБА_7 , не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний ноутбук марки «Aser» моделі «Aspire E1-531» з серійним номером TRIAL VERSION, використовуючи соціальну мережу «Однокласники», в якій він вже був зареєстрований, як « ОСОБА_11 » (гіперпосилання веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), долучившись до різноманітних спільнот, що мають антиукраїнську спрямованість та поширював публікації, які мають ознаки виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації.

Для того, щоб мати можливість безперешкодно користуватись вказаним Інтернет - ресурсом, ОСОБА_7 користувався спеціальним додатком для підключення до системи «VPN» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який дає змогу обійти заборону на користування соціальною мережею «Однокласники» (« ІНФОРМАЦІЯ_2 »), на території України та приховати дійсне місце розташування користувача вказаної Інтернет-мережі.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_5 та 12.11.2022, ОСОБА_7 , діючи повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, в яких містяться ознаки виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний ноутбук марки Aser моделі «Aspire E1-531» з серійним номером «TRIAL VERSION» та власний аккаунт в соціальній мережі «Одноклассники», в якому він вже був зареєстрований як « ОСОБА_11 » (гіперпосилання веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поширив публікацію із спільноти «ЛДПР Brief» під назвою: «Делегация фракции ЛДПР во главе с председателем Леонидом Слуцким работает в Херсонской области».

«Леонид Слуцкий»:

«00:00 - 00:34: «Есть информация о том, что Киевский режим готов на ещё одно чудовищное преступление, взрыв плотины каховской ГЭС. В этом случае Херсон окажется затоплен, и под угрозой окажется тысячи и тысячи жизней. «Владимир Сальдо…».

00:34 - 00:59: «Мы точно знаем, что то, что мы делаем, это правое дело. А правое дело подталкивает нас к решениям, которые дадут возможность в перспективе в будущем воссоздать всю территорию Российской Федерации. И люди которые здесь живут, они надеются на это, они верят в это…».

У тексті поширеного ОСОБА_7 відео містяться ознаки виправдовування, визнання правомірною, тимчасової окупації частини території України.

Продовжуючи свою злочину діяльність, 21.07.2023, ОСОБА_7 , діючи повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, в яких містяться ознаки виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний ноутбук марки Aser моделі «Aspire E1-531» з серійним номером «TRIAL VERSION» та власний аккаунт в соціальній мережі «Одноклассники», в якому він вже був зареєстрований як « ОСОБА_11 » (гіперпосилання веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поставив відмітку «Класс» на публікації під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_6 », данна публікація знаходилась на сторінці іншого користувача « ОСОБА_18 ».

При цьому ОСОБА_7 , будучи досвідченим користувачем соціальної Інтернет-мережі «Однокласники», достовірно знав, що проставлянням відмітки «Класс» під вказаною публікацією, він здійснює роздачу (поширення) вказаної публікації всім користувачам Інтернет-мережі «Однокласники» та робить вказану публікацію видимою на його персональній сторінці для всіх користувачів Інтернет-мережі «Однокласники», які її передивляються.

Таким чином, ОСОБА_7 здійснив поширення публікації із сторінки іншого користувача « ОСОБА_18 » з наступним текстом:

«2 тонны гуманитарной помощи доставили солдатам в Кременную.

Ни на секунду мы не забываем про наших защитников, выполняющих боевые задачи специальной военной операции. Как земля героев и воинской славы, Орловщина хорошо знает цену победы, закалённой мужеством бойцов и крепким единством тыла. С самого начала СВО, Орловщина старается быть надежным тылом для армии.

По поручению Губернатора Орловской области ОСОБА_19 сегодня доставлен гуманитарный груз под Кременную, где выполняют боевые задачи наши орловские ребята. Сегодня под Кременной «жарко», идут бои…».

«…Для бойцов закуплено всё самое нужное: антидроновое ружьё, тактические рюкзаки, бинокли, блиндажные свечи, посуда, инструменты, рации, масло оружейное и машинное, маскировочные сети, одежда, газовые баллоны, утеплитель и другой строительный материал, а также разнообразные продукты питания и сладости.

Бойцы передают слова большой благодарности за эту помощь. Там, за линией фронта, важен и материальный, и моральный аспект нашей поддержки. У добра нет границ, у помощи нет прописки. Мы помогаем всем военнослужащим, которым можем. Делаем всё, что в наших силах. Приятно, что эта работа высоко ценится и помогает нашей армии стать сильнее, приближая долгожданную Победу.

Солдаты знают, что их ждут дома, что их встретят как героев, как победителей. И мы здесь сделаем всё, чтобы приблизить нашу общую победу».

У тексті поширеного ОСОБА_7 відео містяться ознаки виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, правильності кваліфікації його дій захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вирок підлягає зміні в частині призначення покарання ОСОБА_7 , через його суворість.

Доводи обґрунтовує тим, ОСОБА_7 активно співпрацював зі слідством, надав всі необхідні матеріали для досудового розслідування (ноутбуки, телефони, паролі та логіни до всіх соціальних мереж тощо), з?являвся на кожний виклик слідчого та прокурора.

Визнавши свою вину та щиро розкаюючись, погодився на «спрощений» розгляд справи, сподіваючись на справедливе та гуманне рішення відносно своєї особи.

Суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував те, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв?язки, має родину: дружину ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_7 , сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 , сина ОСОБА_7 є студентом на платній формі навчання. Довідки були надані суду першої інстанції. ОСОБА_21 хворіє, а за навчання сина ОСОБА_22 потрібно сплачувати чималі кошти. Тому позбавивши волі ОСОБА_7 його родина залишається від засобів для існування та матеріальної підтримки.

Обвинувачений ОСОБА_7 працював вчителем інформатики та фізики в Первомайському ліцеї «Престиж» Первомайської міської ради Миколаївської області. За місцем роботи ОСОБА_7 характеризується позитивно, зарекомендував себе відповідальним, старанним працівником, який сумлінно виконує свої обовязки.

Обвинувачений на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, відносяться до таких, що пом?якшують його покарання. Щире каяття зафіксовано під звукозапис в судовому засіданні неодноразово в його промові як під час розгляду справи так і під час «останнього слова».

Просить вирок змінити в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п?ять) років без конфіскації майна.

На підставі положень ст. 69, 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно кримінального провадження та оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України визнав у повному обсязі та підтвердив обставини вчинення злочинів.

У апеляційній скарзі захисника не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, встановлених судом першої інстанції та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочинів, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин.

Щодо доводів захисника з приводу суворості призначеного покарання, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, фактичну відсутність щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння ним розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про фактичну відсутність щирого каяття у обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки визнання своєї провини ще не означає, що особа стала на шлях виправлення і що її зізнання свідчать про рішучість стати на такий шлях, самосуд свого вчинку.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте визнання своєї провини у вчиненому, осуд своєї поведінки, намагання особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажання виправити наслідки скоєного.

Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

В матеріалах провадження відсутні дані, які б підтверджували дійсне, відверте щире каяття ОСОБА_7 з приводу скоєного та осуд своєї протиправної поведінки, а також те, що він виявляв готовність нести покарання. Щире каяття слід відрізняти від визнання провини з метою створити формальні підстави для пом`якшення кримінальної відповідальності. Не заперечення і визнання ОСОБА_7 об`єктивного розвитку подій автоматично не свідчить про його щире каяття, про відвертий осуд своєї поведінки і відповідне суб`єктивне ставлення до вчиненого.

Навпаки, пасивна позиція ОСОБА_7 під час судового розгляду, свідчить про відсутність у засудженого щирого жалю з приводу скоєного та осуду своїх протиправних дій, тобто про відсутність ознак щирого каяття.

Зазначений висновок апеляційного суду, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеної в постанові від 03.10.2024 (справа №701/1202/23, провадження №51-2868 км 24).

Окрім того, колегія суддів також враховує, що обвинувачений вчинив злочини, які мають підвищену суспільну та національну небезпеку, предметом яких є мир, безпека людства та міжнародного правопорядку, скоєних в умовах складної суспільно-політичної обстановки в Україні внаслідок повномасштабної війни з боку РФ, характер таких правопорушень, спрямованих на виправдання та підтримку російської агресії проти України, невизнання територіальної цілісності і державності України.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі, оскільки виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 .

На переконання апеляційного суду, вказані обставини надавали суду першої інстанції підстави прийти до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити зазначене покарання у виді реального розбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також усталену практику Верховного Суду, згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Апеляційний суд вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є законним, достатнім, співрозмірним, справедливим та призначене у відповідності до вимог ст. 50 та 65 КК України.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком районного суду та вважає, що призначена міра примусу до обвинуваченого узгоджується з вимогами закону, є необхідною та достатньою для його виправлення, справедливою та такою, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність і відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування положень ст. 75 та ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Зокрема, приписами ст. 75 КК України регламентовано звільнення від відбування покарання з випробуванням.

А саме, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Посилання захисника на доцільність застосування ст. 75 КК України не відповідає змісту ч. 1 ст. 75 КК України, оскільки така, за наявності відповідних підстав, може застосовуватись лише у випадках призначення покарання у виді позбавлення волі на строк лише не більше п`яти років.

За змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.

Водночас, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, але й інші обставини справи.

Таким чином з урахуванням того, що остаточне покарання обвинуваченому призначене на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, яке становить 5 років 1 місяць позбавлення волі, і, яке апеляційний суд за викладених вище обставин вважає не суворим, то з урахуванням положень визначених ст. 75 КК України, інститут умовного звільнення від відбування покарання в даному випадку застосований не може бути.

Крім того, апеляційний суд вважає, що враховуючи обставини вчинення обвинуваченим злочинів надавали суду першої інстанції підстави прийти до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, без застосування положень ст. 69 КК України.

Також колегія суддів звертає увагу, що під час застосування ст. 69 КК України слід встановити не лише наявність двох і більше пом`якшуючих обставин, а й обґрунтувати, яким чином такі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винуватій особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках.

Тобто, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Проте, в будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винуватому навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті) видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно оцінено неможливість застосування у даному випадку положень ст. 69 КК України, оскільки правові підстави для її застосування відсутні, будь-яких пом`якшуючих покарання обставин не вставнолено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за вчинення найтяжчого злочину, яке інкримінується ОСОБА_7 , а саме за ч. 2 ст. 110 КК України передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої. Судом першої інстанції призначене покарання ОСОБА_7 у виді 5 років 1 місяця позбавленням волі, що є фактично найнижчою межею покарання передбаченою санкцією відповідної статті.

З урахуванням усіх зазначених обставин в їх сукупності, а також тих, про які сторона захисту вказує у апеляційної скарзі, не вбачається підстав вважати призначену обвинуваченому ОСОБА_7 міру примусу явно несправедливою через суворість або такою, що призначена на підставах неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, невідповідності призначеного судом покарання та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які були б підставою для зміни вироку першої інстанції або ставили б під сумнів законність та його обґрунтованість, колегія суддів не вбачає, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про її особу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського районного суду Миколаївської області від 01.05.2024 у кримінальному провадженні № 0000309 від 29.06.2023,яким ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4