Справа № 932/33/25
Провадження № 1-кп/932/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000219 від 25.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000219 від 25.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

27 грудня 2024 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000219 від 25.12.2024 з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 з іншої сторони, у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.

Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження у відповідності до приписів статті 473 КПК України та наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні вину визнав, зазначив, що про покарання, як воно зазначене в угоді, знає та погоджується із ним, просив суд затвердити угоду.

Захисник у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Представник потерпілого подав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду за його відсутності.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та обставин, відповідно до яких обвинувачений погодився на підписання угоди про визнання винуватості, суд вважає, що в затвердженні вказаної угоди необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення.

Як вбачається з частини 5 статті 474 КПК України, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.

Так, до суду разом із обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості надійшла письмова згода представника потерпілого ОСОБА_6 відповідно до якої, останній надав згоду на укладання угоди із узгодженим сторонами покаранням за умови, що обвинувачений ОСОБА_5 повинен:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

б) сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні, виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Як вбачається з укладеної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і зобов`язався:

а) беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі у судовому провадженні;

б) сприяти розслідування кримінального провадження.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Так, представник потерпілого ОСОБА_6 надав свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості за умови, що обвинувачений ОСОБА_5 : беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та сприятиме розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні, виявлені та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

У такому випадку суд дійшов висновку, що сторони обвинувачення та захисту, уклали угоду з чіткими умовами виконання, які визначають імперативний шлях додержання обумовлених процесуальних обов`язків, що передбачені кримінально-процесуальним законодавством, порушення яких, в свою чергу, не допускається та тягне за собою відповідні юридичні наслідки, передбачені ст. 476 КПК України. Так, зі змісту угоди не вбачається такої умови, на якій наполягав у своїй письмовій згоді представник потерпілого ОСОБА_6 , а саме: сприяння розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні, виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень. Отже, проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у затвердженні угоди у зв`язку із наявністю прямих суперечень між укладеною угодою та заявою представник потерпілого, що є неможливим у розумінні п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України, задля недопущення порушення прав, свобод та інтересів обвинуваченого ОСОБА_5 .

Разом із цим, суд звертає увагу, що заява представника потерпілого ОСОБА_6 , яка надійшла на адресу суду не містить його згоди із укладеною угодою про визнання винуватості або його правової позиції з цього приводу. Натомість представник потерпілого зазначає, що не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, підтверджує, що правильно розуміє зміст цих обставин, а його позиція є добровільною.

Таким чином, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, зважаючи на вказані обставини та враховуючи, що ухвалення вироку на підставі вказаної угоди за викладеними обставинами вчинення кримінального правопорушення, буде прямим порушенням кримінально-процесуального законодавства, через пряме порушення прав, свобод та інтересів обвинуваченого, вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, а підготовче судове засідання продовжити.

Керуючисьст. 314, 370, 469, 473, 474КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У затвердженні угоди про визнання винуватості від 27.12.2024, укладеної між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000219 від 25.12.2024 відмовити.

Підготовче судове засідання продовжити у загальному порядку із викликом сторін кримінального провадження.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 20 січня 2025 року о 08 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1