Провадження № 1-кс/734/48/25 Справа № 734/5146/24
У х в а л а

іменем України

15 січня 2025 року селище Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , із участю прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, винесене в кримінальному провадженні № 0000447, відомості про яке 18 листопада 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крехаїв Козелецького району Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, пенсіонера, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263 і ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 , звернувся в Козелецький районний суд Чернігівської області у кримінальному провадження № 0000447, відомості про яке 18 листопада 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, із клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263 і ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 у порушення постанови Верховної Ради України № 2471 від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», яка забороняє громадянам мати у власності будь-яку зброю, бойові припаси та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу, Положення про дозвільну систему, затвердженого Кабінетом Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, у невстановлений досудовим розслідуванням день і час, наприкінці квітня 2022 року, на поляні неподалік школи на вул. Ірини Бекешкіної в м. Києві знайшов корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 в конструктивному поєднанні із засобом підриву детонування, уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим УЗРГМ. У подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, достеменно знаючи, що зазначений предмет є бойовим припасом, та, маючи реальну можливість звернутися до правоохоронних органів із метою добровільної здачі, цього не зробив, а підібрав і сховав неподалік у кущах. Наступного дня ОСОБА_5 повернувся до місця схову, де підібрав гранату, поклав у кишеню одягу та переніс до гаражного приміщення № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Автокооператив № 3», що розташований у м. Києві, вул. Дашкевича Остафія, 32/2, де зберігав, чим здійснив придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. У травні 2022 року, точні день і час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_5 , на власному автомобілі марки «RENAULT CLIO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевіз гранату з гаражу до дачного господарства, що розташоване у АДРЕСА_2 , де сховав її під навісом і зберігав до 18 листопада 2024 року. Під час проведення огляду місця події 18 листопада 2024 року працівниками поліції в домоволодінні, що розташоване у АДРЕСА_2 , під навісом виявлена і вилучена оборонна осколкова ручну граната Ф-1 із запалом ручних гранат УЗРГМ, що є вибуховим пристроєм промислового виготовлення і відноситься до категорії боєприпасів.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, - у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У другій половині дня 01 вересня 2024 року ОСОБА_5 , знаходячись на території дачного господарства у АДРЕСА_2 , з мотивів раніше виниклих неприязних відносин, із метою умисного вбивства рідного брата - ОСОБА_7 , використовуючи гранату Ф-1, розуміючи, що приведення її в дію є небезпечним для життя і здоров`я людини, здійснив замінування господарського навісу, чим користується ОСОБА_7 , що полягало у прив`язуванні дроту з однієї сторони до кільця гранати, а з іншої сторони до ніжки стола, а гранату за допомогою дроту і риболовного гачка причепив до рушника, тим самим зробив «розтяжку». ОСОБА_5 вважав, що виконав усі дії, які необхідні для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме - умисного вбивства ОСОБА_7 . Однак, кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, що не залежали від його волі, оскільки 17 листопада 2024 року вибуховий предмет виявлений потерпілим. Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS № 210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Своїми умисними діями ОСОБА_5 згідно з положеннями ст.ст. 1 і 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у закінченому замаху на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_7 , яке не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, - у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Із посиланням на наявність ризиків, визначених 1, 3 і 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий у кримінальному провадженні ОСОБА_4 заявив вимогу про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, - у межах строку досудового розслідування, до 21 лютого 2025 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 і старший слідчий ОСОБА_4 вимоги клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 підтримали. Підозрюваний ОСОБА_5 і захисник-адвокат ОСОБА_6 не погодилися із вимогами цього клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Вислухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263 і ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України відносяться відповідно до категорії тяжкого й особливо тяжкого злочинів, за вчинення яких кримінальним законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.

О 23.37 годині 21 листопада 2024 року ОСОБА_5 згідно зі ст. 615 КПК України затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. За ухвалою слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, - у період із21 листопада 2024 року до 19 січня 2025 року. За постановою від 13 січня 2025 року керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області продовжений строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до трьох місяців, - до 21 лютого 2025 року.

Ризики, що виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою і були підставами для застосування такого запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшилися (ризики переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином). Застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти вказаним ризикам.

У кримінальному провадженні призначена комплексна судова вибухово-технічна, біологічна і дактилоскопічна експертиза, що перебуває на виконанні в експертній установі. Крім того, у кримінальному провадженні необхідно провести слідчі дії: за необхідності повідомити ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри; відкрити матеріали кримінального провадження стороні захисту і потерпілому; надати матеріали кримінального провадження потерпілому і стороні захисту; виконати вимоги ст.ст. 219 і 293 КПК України.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою необхідно розглядати у кожній справі окремо, з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява № 34578/97 від 31 липня 2000 року).

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ зазначив про те, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Враховуючи суспільну небезпечність і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263 і ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , невідворотність наслідків вчинених злочинів, не вирішуючи питання про доведеність вини і правильність кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 , є доцільним продовжити строк дії застосованого йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 37 днів, у межах строку досудового розслідування, до 21 лютого 2025 року включно, з подальшим його триманням у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор». Саме вказаний запобіжний захід має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Дотримуючись правових норм п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає, що відсутні правові підстави для визначення розміру застави у цьому кримінальному провадженні (щодо злочину, який спричинив загибель людини (органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, - у закінченому замаху на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, яке не було закінчено з причин, що не залежали від його волі).

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 197 і 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263 і ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, строк дії застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 37 (тридцять сім) днів, у межах строку досудового розслідування, до 21 лютого 2025 року включно, з подальшим його триманням у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Копію цієї ухвали слідчого судді вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її проголошення. Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду впродовж п`яти днів із дня проголошення, а підозрюваним ОСОБА_5 , який утримується під вартою, протягом п`яти днів із дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя