Справа № 373/1382/24
Номер провадження 1-кп/373/62/25
УХВАЛА

27 березня 2025 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, клопотання прокурора про продовження строку дії встановлених відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків,

встановив:

В провадженні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді 22 квітня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчувався 18 червня 2024 року.

В підготовчому судовому засіданні 17 червня 2024 року судом за клопотанням прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався ухвалами суду (за клопотаннями прокурора), останній раз до 07 лютого 2025 року включно.

В судовому засіданні 08 січня 2025 року було з`ясовано, що за обвинуваченого ОСОБА_3 внесено заставу у розмірі, що визначений ухвалою суду від 09 грудня 2024 року, він звільнений з-під варти 17 грудня 2024 року та особисто прибув до суду у визначений день та час.

29 січня 2025 року за клопотанням прокурора строк дії визначених відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою суду від 09 грудня 2024 року обов`язків продовжено до 30 березня 2025 року.

26 березня 2025 року прокурор подав до канцелярії суду клопотання про продовження строку дії встановлених обвинуваченому обов`язків.

В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що з моменту внесення застави та звільнення з-під варти обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави, строк застосування якого процесуальним законодавством не встановлено. Разом з тим, ухвалою суду, в тому числі й від 09 грудня 2024 року, було встановлено ряд обов`язків, строк дії яких продовжено ухвалою суду від 30 січня 2025 року. На зараз, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання існуючим ризикам є необхідність у продовженні строку їх дії.

В судовому засіданні 27 березня 2025 року прокурор ОСОБА_2 клопотання підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що ризики, які були підставою обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу, не змінилися, є актуальними.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_10 заперечень щодо клопотання не висловили.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , їх захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 при вирішенні клопотання прокурора також будь-яких заперечень не висловили.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

В підготовчому судовому засіданні 17 червня 2024 року судом за клопотанням прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався ухвалами суду (за клопотаннями прокурора), останній раз до 07 лютого 2025 року включно.

За обвинуваченого ОСОБА_3 внесено заставу, 17 грудня 2024 року його звільнено з-під варти, в судове засідання 08 січня 2025 року він з`явився особисто, а відтак згідно положень ст. 202 КПК України, останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно з ч. 6 ст. 182 КПК України з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, обвинувачений, зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені ч. 5 та ч. 6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Таким чином, строк дії покладених на ОСОБА_3 обов`язків закінчується 30 березня2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього законних підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вже судом зазначалося, обвинувальний акт подано до суду, на підготовчому судовому засіданні підстав для його повернення прокурору не встановлено, клопотань з цього приводу не заявлено, що свідчить про обгрунтованість обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України.

Санкція частини 3 ст. 307 КК України передбачає позбавлення волі на строк до 12 років. Доводи прокурора дають підстави вважати, що обвинувачений може вчиняти в подальшому дії з метою переховування від суду, а співставлення можливих негативних для нього наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений особливо тяжкий злочин, може намагатися уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики суду.

Щодо ризику впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, слід зазначити, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, перебуваючи на іспитовому строці, будучи засудженим за інше кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України вироком суду від 02 січня 2024 року, що свідчить про можливість вчиняти ним інші кримінальні правопорушення. Щодо ризику впливу на свідків, на зараз судовий розгляд даного кримінального провадження лише розпочато, свідки не допитані, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене в сукупності свідчить про те, що на час розгляду клопотання ризики, які були підставою обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, не відпали.

Самі обов`язки, визначені ОСОБА_3 , не є надмірними для нормального життя обвинуваченого, вони є дієвими та забезпечують належну процесуальну поведінку особи.

Отже, суд вважає, що законодавчо визначені підстави для продовження строку дії встановлених ухвалами суду, в тому числі й від 30 січня 2025 року ОСОБА_3 обов`язків наявні, актуальні та є доцільними і дієвими.

Керуючись ст.ст.177, 182, 183, 194, 199 КПК України, суд

ухвалив:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на два місяці, до 26 травня 2025 року включно, строк дії наступних обов`язків:

1) прибувати до суду за першою вимогою в даному кримінальному провадженні;

2) не відлучатися із місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд в Україну.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1