ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

?прокурора ОСОБА_3 ,

?обвинуваченого ОСОБА_4 ,

?потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000401 від 14.05.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білозерка, Херсонської області, Херсонського району, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

11.08.2023 року засуджений Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення згідно з обвинувальним актом

1. Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 10 травня 2024 року в першій половині дня, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, діючи в умовах воєнного стану та цілком усвідомлюючи цю обставину, яка суттєво підвищувала суспільну небезпечність його діяння, знаходячись в приміщенні кімнати житлового будинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно, відкрито для потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заволодів мобільним телефоном торговельної марки Xiaomi, моделі: Redmi A1, колір: Black, пам`ять телефону: 2 GB RAM 32 GB ROM, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №2528/24 становить 2 973,30 гривень. Одразу після скоєного ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину з викраденим майном, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

2. Стороною обвинувачення дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною четвертою ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

ІІ. Докази, що досліджені Судом у судовому засіданні

3. Визначаючи обсяг доказів, які мають досліджуватись під час судового розгляду цього кримінального провадження, Суд, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, яка полягала у застосуванні спрощеного порядку дослідження доказів, передбаченого частиною третьою ст. 349 КПК, ухвалив із зазначених підстав:

визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються,

допитати обвинуваченого,

дослідити документів, що підтверджують процесуальні витрати,

дослідити матеріали, що характеризують обвинуваченого.

4. При цьому Суд зважає на висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 349 КПК, який полягає в тому, що повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому він обвинувачується, правових наслідків розгляду доказів за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК. (постанова ВС 02.02.2021року у справі №640/4713/19, провадження № 51-2155 км 20)

5. Суд, дотримуючись вищезазначених висновків Верховного Суду, у судовому засідання роз`яснив обвинуваченому у доступній, чіткій та конкретизованій формі суть даної норми з метою однакового, правильного і точного розуміння ним її змісту та переконався у добровільності його позиції.

6. Під час допиту обвинуваченого і встановлення обставин кримінального правопорушення, обвинувачений зазначив, що знайомий з ОСОБА_7 . Приходив додому до потерпілої, забрав телефон, вона була присутня при цьому. Свідком подій була теща обвинуваченого, матір ОСОБА_8 . Телефон потерпілій купив син, обвинувачений не має до нього відношення. Потерпіла лежала на ліжку, телефон був біля неї. Умислу на викрадення майна не було. Телефон продав незнайомій жінці за не пам`ятає за яку суму. Коштами розпорядився на власний розсуд. Вину визнає. Телефон продав і пішов купити співмешканці (потерпілій) сережки, коли повертався назад, перевірив кишені, але не знайшов там телефона, зробив висновок, що він випав або його вкрали. Телефон продав місцевій мешканці, незнайомій жінці. За п`ять тисяч гривень або за п`ятсот гривень, розпорядився на власний розсуд. Вину визнає, пробачення попросив.

7. У зв`язку з неповним визнанням обвинуваченим фактичних обставин кримінального правопорушення, що зазначені в обвинуваченні, прокурором порушено клопотання про повний порядок дослідження доказів.

8. Суд ухвали визначити повний порядок доказів: дослідити письмові докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, докази, що підтверджують процесуальні витрати, допитати потерпілу та свідків.

9. Під час судового засідання Суд дослідив та приєднав до матеріалів справи такі докази:

9.1 протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.05.2024, який підтверджує дату та час вчинення правопорушення;

9.2 протокол огляду місця події від 13.05.2024, який проведено з 16 год. 10 хв. до 16 год. 21 хв. за адресою Херсонська область, Херсонський район, смт. Білозерка, вул. Херсонська 135 (з фототаблицею), що підтверджує місце вчинення кримінального правопорушення, з вилученням коробки від мобільного телефону марки:; Xiaomi, моделі: Redmi A1, колір: Black, пам`ять телефону: 2 GB RAM 32 GB ROM, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , яку передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 ;

9.3. протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.05.2024 потерпілій ОСОБА_5 , відповідно до якого потерпіла вказала на фото ОСОБА_4 , як особу, що вчинила кримінальне правопорушення;

9.4. протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.05.2024 свідку ОСОБА_9 , відповідно до якого свідок вказала на фото ОСОБА_4 , як особу, що вчинила кримінальне правопорушення;

9.5. протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2024 свідку ОСОБА_10 , відповідно до якого свідок вказала на фото ОСОБА_4 , як особу, що продала їй мобільний телефон марки:; Xiaomi, моделі: Redmi A1, колір: Black;

9.6. протокол слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_5 від 21.05.2024, проведений з 12 год 20 хв до 12.год 33 хв, під час якого потерпіла підтвердила обставини кримінального правопорушення, що вказані в обвинувачені;

9.7. протокол пред`явлення речей для впізнання від 22.05.2024, під час якого потерпіла впізнала викрадений у неї мобільний телефон марки:; Xiaomi, моделі: Redmi A1, колір: Black, пам`ять телефону: 2 GB RAM 32 GB ROM, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;

9.8. протокол огляду від 22.05.2024 року проведений з 15 год 20 хв до 15 год 50 хв, під час якого вилучений мобільний телефон марки:; Xiaomi, моделі: Redmi A1, колір: Black, пам`ять телефону: 2 GB RAM 32 GB ROM, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 ;

9.9. протокол слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 від 23.05.2024, проведений з 13 год 14 хв до 13 год 21 хв, під час якого обвинувачений підтвердив обставини кримінального правопорушення відповідно до обвинувачення.

10. Під час допиту потерпілої ОСОБА_11 з метою встановлення обставин кримінального правопорушенняпотерпіла зазначила, що Грош був в у неї вдома. Взяв телефон і пішов з ним. Подія відбулася в травні 2024 року. Потерпіла знаходилась в спальні, сиділа, телефон лежав поруч, це все відбувалось зранку. Грош вже був у кімнаті в той момент. Мати кімнаті її не було, але вона бачила як він (Грош) вийшов з телефоном. Потерпіла одразу сказала щоб він повернув його, але він пішов. Декілька разів я йому казала, щоб він його повернув, потім пішла в поліцію. Грош обіцяв повернути, потім сказав що загубив. Поліція повернула телефон. Син купив мені цей телефон, обвинувачений купувати його не допомагав. Грош сказав, що він його не продавав. В момент як Грош бере телефон потерпіла бачила і він бачив що потерпіла бачить.

ІІІ. Мотиви Суду та оцінка доказів

11. За змістом приписів частини першої ст. 368 КПК України Суд ухвалюючи вирок, перш за все повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; а згодом вирішити інші питання, що передбачені цією статтею.

12. Відповідно до пункту 13 частини першої ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом;

13. Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів. (постанова ККС ВС від 04 липня 2023 року у справі № 127/12269/20 (провадження № 51-1602км23))

14. Кримінальна відповідальність за частиною четвертою ст. 186 КК України настає за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), що вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

15. Предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи: речі (рухомі й нерухомі), грошові кошти, тощо. Розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Вказана позиція визначена постановою Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності». (постанова ККС ВС від 07.06.2018 року у справі №477/2255/16-к (провадження № 51- 3110 км 18))

16. Відповідно до частини першої ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

17. За змістом з приписів частини першої ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

18. Згідно з приписами частини першої ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

19. Отже, Суд, дослідивши вище вказані докази (пункт 9), проаналізувавши показання обвинуваченого (пункт 6) та потерпілої (пункт 10), оцінивши докази відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку, що:

обставини обвинувачення, що наведені в обвинувальному акті стороною обвинувачення (пункт 1), підтверджуються доказами в повному обсязі,

кваліфікація інкримінованого обвинуваченому діяння відповідає встановленим обставинам кримінального правопорушення,

винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доведена у повному обсязі,

стороною обвинувачення дотримано стандарт доказування «поза розумним сумнівом».

ІV. Призначення покарання

20. Санкцією частини четвертої ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років.

21. Під час судового розгляду Суд не встановив обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно частин першої ст. 66 КК України.

22. Під час судового розгляду Суд не встановив обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно частин першої ст. 67 КК України.

23. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також бере до уваги, та враховує:

- ступень тяжкості правопорушення - згідно із статтею 12 КК інкриміноване діяння відноситься до тяжкого злочину;

- особу обвинуваченого його вік на час розгляду справи більше 60 років; матеріальний стан не працевлаштований; позитивну характеристику з місця мешкання; також те, що він не перебуває на диспансерному обліку у нарколога та психіатра;

24. Також Суд бере до уваги загальну мету покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, яка полягає в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК).

25. У зв`язку із викладеним, Суд доходить висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

26. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань до обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення Суд не знаходить.

27. Однак, у зв`язку з наведеними обставинами, Суд дійшов висновку, що при призначенні остаточного покарання має бути застосована ст. 71 КК, оскільки для її застосування має місце наявність відповідних умов, а саме наявність невідбутого покарання, призначеного вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 11.08.2023 року у справі №766/3005/23, зміненого ухвалою Херсонського апеляційного суду від 24.10.2023 року, станом як на дату виявлення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні (пункт 1 цього вироку), так і на дату ухвалення цього вироку.

28. Отже, приписами частини першої ст. 71 КК передбачено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

29. Водночас, правила, що встановлені частиною третьою ст. 72 КК, забороняють складати основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків з іншими видами покарань, а тому ці види покарань мають виконуватися самостійно.

30. Таким чином, виходячи з наведеного, Суд вважає за доцільне остаточно визначити обвинуваченому за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років та штрафу у розмірі одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, які мають виконуватись самостійно.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

31. Цивільний позов по справі не заявлявся.

32. Рішення про речові докази необхідно прийняти відповідно до статті 100 КПК.

33. Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи покладаються на обвинуваченого відповідно до статті 124 КПК.

34. Рішення щодо скасування арешту майна необхідно прийняти відповідно до ст. 174 КПК України.

35. Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його застосування Суд не вбачає.

З цих підстав,

керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертої статті 186 Кримінального кодексу України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

2. На підставі статей 71, 72 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, визначити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років та штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.), які виконувати самостійно.

3. Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання засудженого для доставлення в установу відбування покарання на виконання вироку, що набрав законної сили.

4. Речові докази:мобільний телефон марки: Xiaomi, моделі: Redmi A1, колір: Black, пам`ять телефону: 2 GB RAM 32 GB ROM, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та коробку до вказаного телефону, що запакована до сейф-пакету №SUD 2011142 передати потерпілій ОСОБА_5 .

5. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 320 грн 00 коп. (триста двадцять гривень 00 коп.) процесуальних витрат на користь держави за проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок експерта №2527/24 від 20.05.2024).

6. Запобіжний захід стосовно обвинуваченого до набрання вироком законної сили не обирати.

7. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

8. Прокурор, обвинувачений, потерпіла мають право на апеляційне оскарження цього вироку шляхом подання апеляційних скарг до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

9. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, потерпілій.

10. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1