УХВАЛА

27 січня 2025 року

м. Київ

справа № 295/8823/23

провадження № 51-263 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу, підписану захисником ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 1 травня 2024 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання приписів пунктів 4, 5 ч. 2, частин 3-6 цієї норми процесуального права.

Відповідно до законодавчих положень у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, котрамає узгоджуватисьзі ст. 436 КПК,адже згідно зі ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права, під час здійснення перегляду не ревізує повноти судового розгляду, висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. Водночас до касаційної скарги додаються копії оспорюваних рішень, засвідчені належним чином та копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання учасникам судового провадження.

Зазначене залишено поза увагою при зверненні до Верховного Суду.

Як відображено у касаційній скарзі (перша сторінка) заявником є ОСОБА_5 , проте замість нього скаргу підписано електронним підписом ОСОБА_4 , котрий її подав. Такі розбіжності перешкоджають безспірно визначити конкретну особу учасника кримінального провадження, який оспорює судові рішення, а отже, і додержанню ст. 436 КПК при прийнятті рішення за наслідками розгляду касаційної скарги.

За змістом поданої скарги, у ній її автор, просить суд касаційної інстанції змінити судові рішення й ухвалити нове. Однак вимога про ухвалення за наслідками розгляду касаційної скарги нового рішення не корелюється зі ст. 436 КПК.

Крім того, заперечуючи правомірність рішення судів попередніх інстанцій про конфіскацію вилучених під час обшуку валютних коштів, скаржник не обґрунтовує в аспекті п. 6 ч. 9 ст. 100, статей 370, 374 КПК, точного змісту положень статей 961, 962 Кримінального кодексу України (далі - КК) допущення судами таких порушень норм права, котрі в розумінні ст. 412 КПК є істотними і зумовлюють обов`язкову зміну вироку й ухвали на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.Замість цього аргументи незгоди переважно зводяться до тверджень про неправильне застосування згаданих статей КК та п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК, а також про належність зазначених коштів не засудженому, а іншим особам. При цьому фактичних даних на підтвердження того, що такі особи звертались в установленому законом порядку з питань повернення їм коштів, у поданій скарзі не відображено.

Водночас попри те, що вирок переглядався в апеляційному порядку, скаржник не зазначає в розрізі статей 404, 405 КПК доводів, котрі би свідчили про недодержання процедури перегляду й постановлення судом апеляційної інстанції ухвали, яка не відповідає ст. 419 цього Кодексу. Також не окреслено, яких конкретних доводів сторони захисту не розглянув вказаний суд і не дав відповідей.

Отже, у поданій скарзі не викладено обґрунтування необхідності зміни судових рішень.

Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі в касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Між тим, подана касаційна скарга не містить застережень щодо цієї обставини.

Крім того, скаржником не надано оформлених копій вироку й ухвали, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». Недолучення засвідчених належним чином копій судових рішень стає на заваді реалізації положень ст. 428 КПК.

При скеруванні скарги через підсистему «Електронний кабінет» було залишено поза увагою, що її функціонування у Касаційному кримінальному суді Верховного Суду здійснюється з урахуванням вимог процесуального законодавства. Відповідно до ст. 35 КПК, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, передбачених цим Кодексом, надати доказ надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам провадження копій наданих документів.

Частиною 6 ст. 427 КПК передбачено, що до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на засудженого, який тримається під вартою.

Тому, якщо зі скаргою звертається захисник, він зобов`язаний надати докази надсилання відповідних копій касаційної скарги з додатками іншим учасникам провадження. Наведених законодавчих приписів не було враховано.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу, підписану захисником ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 1 травня 2024 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3