Провадження № 1-кп/635/52/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року с-ще Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Покотилівка, Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000867 від 20.09.2024 рокувідносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області,

м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який має середньо-спеціальну освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 перебуває на посаді старшого стрільця - оператора 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця

смт. Васильківка, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, який має середньо-спеціальну освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 на посаді кулеметника 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , раніше не судимого.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця

м. Тростянець, Сумської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який має середню освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1

на посаді водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2024, точного часу під час досудового розслідування встановити не вдалося, однак не пізніше 20.39 год., військовослужбовець солдат ОСОБА_4 перебуваючи на посаді старшого стрільця - оператора 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 разом із військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1

ОСОБА_5 , який перебуває на посаді кулеметника 3 мотопіхотного відділення

3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , який перебуває на посаді водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , вирішили стати на шлях який пов`язаний із вчиненням злочину проти власності у період дії воєнного станупоширеного на території України, будучи обізнаними про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану

в Україні» приїхали на автомобілі «КАМАЗ-53212» багрово-сірого кольору, з реєстраційними номерами чорного кольору «2875 Е5», який перебуває на балансі військової частини НОМЕР_1 ,

за адресою: АДРЕСА_4 . Діючи за попередньою змовою ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, упевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, незаконно проникли на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_10 , розподіливши між собою злочинні ролі наступним чином: ОСОБА_4 разом

із ОСОБА_5 повинні були безпосередньо проникнути до житла, у той час,

як ОСОБА_6 повинен був слідкувати за навколишньою обстановкою з метою недопущення викриття їх протиправних дій сторонніми особами, перебуваючи в транспортному засобі «КАМАЗ-53212» багрово-сірого кольору, з реєстраційними номерами чорного кольору «2875 Е5». Після чого, таємно заволоділи майном, належним потерпілому ОСОБА_10 , а саме трубами профільними 40*20*2,0 довжиною 6000 мм, в кількості 63 шт., загальною вагою 699,30 кг., загальною вартістю 28 860,11 грн., трубами профільними 40*40*2,0 довжиною 6000 мм,

в кількості 65 шт., загальною вагою 990,60 кг., загальною вартістю 40 882,06 грн., металочерепицею «Rauni Standart» в кількості 12 листів, загальним об`ємом 46,728 м2, загальною вартістю 18 158,50 грн., загальною вартістю 87 900,67 грн., яке погрузили на кузов автомобіля марки «КАМАЗ-53212» с.р.н.з. « НОМЕР_5 », таким чином, виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки на території домоволодіння були виявлені та зупинені працівниками відділення поліції № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість

у вчиненні кримінального правопорушення у повному обсязі, не оспорював фактичних обставин справи та пояснив, що 19.09.2024 приблизно о 20.00 год. разом з ОСОБА_5

та ОСОБА_6 приїхали на автомобілі «КАМАЗ-53212» багрово-сірого кольору,

з реєстраційними номерами чорного кольору «2875 Е5», який перебуває на балансі військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_4 . Розподілили між собою ролі наступним чином: ОСОБА_4 разом

із ОСОБА_5 повинні були безпосередньо проникнути до житла розташованого

за вищезазначеною адресою, у той час, як ОСОБА_6 повинен був слідкувати

за навколишньою обстановкою з метою недопущення викриття їх протиправних дій сторонніми особами, перебуваючи в транспортному засобі «КАМАЗ-53212» багрово-сірого кольору,

з реєстраційними номерами чорного кольору «2875 Е5». Після чого, таємно заволоділи майном,

а саме трубами профільними 40*20*2,0 довжиною 6000 мм, в кількості 63 шт., трубами профільними 40*40*2,0 довжиною 6000 мм, в кількості 65 шт., металочерепицею «Rauni Standart» в кількості 12 листів, яке погрузили на кузов автомобіля марки «КАМАЗ-53212» с.р.н.з. « НОМЕР_5 », однак на території домоволодіння були виявлені та зупинені працівниками відділення поліції. Також обвинувачений пояснив суду, що щиро розкаюється у вчиненому, розуміє, що вчинив неправильно, шкодує про це та готовий понести заслужене покарання. Не заперечував про розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість

у вчиненні кримінального правопорушення у повному обсязі, не оспорював фактичних обставин справи та пояснив, що 19.09.2024 приблизно о 20.00 год. разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 приїхали на автомобілі «КАМАЗ-53212» багрово-сірого кольору, з реєстраційними номерами чорного кольору «2875 Е5», який перебуває на балансі військової частини НОМЕР_1 , за адресою:

АДРЕСА_4 . Розподіли між собою ролі наступним чином: ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 повинні були безпосередньо проникнути до житла розташованого за вищезазначеною адресою, у той час, як ОСОБА_6 повинен був слідкувати за навколишньою обстановкою з метою недопущення викриття

їх протиправних дій сторонніми особами, перебуваючи в транспортному засобі «КАМАЗ-53212» багрово-сірого кольору, з реєстраційними номерами чорного кольору «2875 Е5». Після чого, таємно заволоділи майном, а саме трубами профільними 40*20*2,0 довжиною 6000 мм, в кількості 63 шт., трубами профільними 40*40*2,0 довжиною 6000 мм, в кількості 65 шт., металочерепицею «Rauni Standart» в кількості 12 листів, яке погрузили на кузов автомобіля марки «КАМАЗ-53212» с.р.н.з. « НОМЕР_5 », однак на території домоволодіння були виявлені та зупинені працівниками відділення поліції. Також обвинувачений пояснив суду, що щиро розкаюється

у вчиненому, розуміє, що вчинив неправильно, шкодує про це та готовий понести заслужене покарання. Не заперечував про розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою винуватість

у вчиненні кримінального правопорушення у повному обсязі, не оспорював фактичних обставин справи та пояснив, що 19.09.2024 приблизно о 20.00 год. разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приїхали на автомобілі «КАМАЗ-53212» багрово-сірого кольору, з реєстраційними номерами чорного кольору «2875 Е5», який перебуває на балансі військової частини НОМЕР_1 , за адресою:

АДРЕСА_4 . Розподіли між собою ролі наступним чином: ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 повинні були безпосередньо проникнути до житла розташованого за вищезазначеною адресою, у той час, як ОСОБА_6 повинен був слідкувати за навколишньою обстановкою з метою недопущення викриття

їх протиправних дій сторонніми особами, перебуваючи в транспортному засобі «КАМАЗ-53212» багрово-сірого кольору, з реєстраційними номерами чорного кольору «2875 Е5». Після чого, таємно заволоділи майном, а саме трубами профільними 40*20*2,0 довжиною 6000 мм, в кількості

63 шт., трубами профільними 40*40*2,0 довжиною 6000 мм, в кількості 65 шт., металочерепицею «Rauni Standart» в кількості 12 листів, яке погрузили на кузов автомобіля марки «КАМАЗ-53212» с.р.н.з. « НОМЕР_5 », однак на території домоволодіння були виявлені та зупинені працівниками відділення поліції. Також обвинувачений пояснив суду, що щиро розкаюється у вчиненому, розуміє, що вчинив неправильно, шкодує про це та готовий понести заслужене покарання.

Не заперечував про розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_10 не з`явися, надав заяву про розгляд справи без його участі. Матеріальних претензії до обвинувачених не має, просив обвинувачених суворо

не наказувати. Не заперечував про розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України.

Прокурор у судовому засіданні зазначив про доведеність винуватості ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України підтверджена зібраними матеріалами справи,

не заперечував про розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин, а також оскільки інші учасники судового провадження

не оспорюють фактичних обставин справи, суд розглядає справу відповідно до вимог ч. 3

ст. 349 КПК України, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким

не оспорюються. Судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, у суду немає сумніву

в добровільності позиції учасників судового розгляду. Судом роз`яснені правові наслідки розгляду даної кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, що

у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дійшов до висновку, що під час судового розгляду винуватість обвинувачених

у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, доведена повністю.

Так,ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будучи військовослужбовцями військової служби за контрактомвідповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинні були свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю

і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей,

не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Проте, вирішили стати на шлях який пов`язаний із вчиненням злочину проти власності

у період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаними

про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України

«Про введення воєнного стану в Україні». Діючи за попередньою змовою, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, упевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, незаконно проникли на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_10 , заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі наступним чином:

ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 повинні були безпосередньо проникнути до житла,

у той час, як ОСОБА_6 повинен був слідкувати за навколишньою обстановкою з метою недопущення викриття їх протиправних дій сторонніми особами, перебуваючи

в транспортному засобі «КАМАЗ-53212» в/н « НОМЕР_5 », який рахується за взводом матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Після чого, таємно заволоділи майном, належним потерпілому ОСОБА_10 , а саме трубами профільними 40*20*2,0 довжиною 6000 мм,

в кількості 63 шт., загальною вагою 699,30 кг., загальною вартістю 28 860,11 грн., трубами профільними 40*40*2,0 довжиною 6000 мм, в кількості 65 шт., загальною вагою 990,60 кг., загальною вартістю 40 882,06 грн., металочерепицею «Rauni Standart» в кількості 12 листів, загальним об`ємом 46,728 м2, загальною вартістю 18 158,50 грн., загальною вартістю 87 900,67 грн., яке погрузили на кузов автомобіля марки «КАМАЗ-53212» в/н « НОМЕР_5 », таким чином, виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця,

але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки на території домоволодіння були виявлені та зупинені працівниками відділення поліції № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області. За результатами проведеної товарознавчої експертизи № 8288 від 25.10.2024 вартість викраденого майна станом на 19.09.2024 складає 306017,67 грн.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_5

та ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю.

Суд дійшов до висновку, що своїми умисними діями, які виразились

у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаного

з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , ОСОБА_5

та ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст.15,

ч. 4 ст. 185 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не одружений, має середньо-спеціальною освіту, є військовослужбовцем старшим солдатом військової частини НОМЕР_1 перебуває на посаді старшого стрільця - оператора 2 мотопіхотного відділення

1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Відповідно листа командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 старший солдат ОСОБА_4 на теперішній час виконує бойові завдання з відсічі і стримування збройної агресії з боку російської федерації в районі

м. Торецька, Бахмутського району, Донецької області характеризується позитивно, просив урахувати особистість старшого солдата та призначити йому покарання у вигляді службового обмеження.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він не одружений, має середньо-спеціальну освіту, є військовослужбовцем солдатом військової частини НОМЕР_1

на посаді кулеметника 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше

не судимий. Відповідно листа командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 солдат

ОСОБА_5 на теперішній час виконує бойові завдання з відсічі і стримування збройної агресії з боку російської федерації в районі м. Торецька, Бахмутського району, Донецької області характеризується позитивно, просив урахувати особистість солдата та призначити йому покарання у вигляді службового обмеження.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він одружений, має

на утриманні двох неповнолітніх дітей, який має середньо освіту, є військовослужбовцем солдатом військової частини НОМЕР_1 на посаді водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Відповідно листа командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 солдат ОСОБА_6 на теперішній час виконує бойові завдання з відсічі і стримування збройної агресії з боку російської федерації в районі м. Торецька, Бахмутського району, Донецької області характеризується позитивно, просив урахувати особистість солдата та призначити йому покарання у вигляді службового обмеження.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є осудними особами, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебувають, характеризуються позитивно.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд визнає їх щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченими, осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розумінні наслідків своїх дій, їх активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення,

те, що обвинувачені на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебувають, позитивно характеризуються за місцем несення служби, кримінальне правопорушення (злочин) скоїли вперше.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Статею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає

в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7

«Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до п.п.2 і 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди мають виходити з класифікації злочинів, а також

з особливостей злочину і обставин його вчинення, характеру та ступеню тяжкості наслідків, що наступили. А, відповідно до положень ст.69 КК України та п.8 Постанови вищевказаного Пленуму ВС України, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання, впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння та, відповідно, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину,з урахуванням особи винного.

Суд, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв,

які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати

не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004

«у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 КК України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Частина 1 ст. 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими,

що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України

та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Суд, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , покарання, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15,

ч. 4 ст. 185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, ураховує пом`якшуючі обставини, наслідки вчинення кримінальних правопорушень.

Зазначене з урахуванням осіб обвинувачених істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, а тому суд приходить до висновку, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України буде явно несправедливим, а тому зазначене відповідно до ч.1 ст. 69 КК України є підставою для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5

та ОСОБА_6 необхідно призначити покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України

із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є військовослужбовцями,

а тому до них може бути застосована ст. 58 КК України відповідно до якої покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, на строк

від шести місяців до двох років у випадках, передбачених КК України, а також у випадках коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той саме строк.

Частиною 2 ст. 58 КК України передбачено, що із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні,

а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Призначення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених, випливає

з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинувачених,

з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати

за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких

є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 6058, 24 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи відповідновисновку експерта № 8288 від 25.10.2024 Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання зі застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України призначене ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі замінити

на покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 рік 6 місяців із відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 8288 від 25.10.2024,

у розмірі 2019гривень 42 копійки.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання зі застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України призначене ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі замінити на покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців

на строк 1 рік 6 місяців із відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 8288

від 25.10.2024, у розмірі 2019гривень 42 копійки.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання зі застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України призначене ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі замінити на покарання

у вигляді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 рік 6 місяців

із відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Стягнути з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 8288

від 25.10.2024, у розмірі 2019гривень 42 копійки.

Речові докази по кримінальному провадженні: листи металочерепиці розміром 1180х3900 12 шт., 1180х3 650 26 шт., 1180х3900 7 шт., металеві профільні труби розміром 40х40х2 6м. 78 шт., 40х20х26мм73 шт., які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_10 - після набрання вироком законної сили вважати повернутим власнику.

Речові докази: DVD-R диски в кількості 2 штуки, на котрих маються відео файли

з бодікамер співробітників СРПП відділення поліції № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП

в Харківській області за подією за адресою: Харківська область, с. Руські Тишки, вул. Польова, 1 від 19.09.2024 які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити та зберігати в матеріалах кримінального провадження

№ 0000867 від 20.09.2024.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України,

до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка тримається під вартою,- у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення фактичних обставин, які ніким не оспорювалися при розгляді справи в суді першої інстанції.

Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь

у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку

в суді.

Суддя ОСОБА_17