ВИРОК

іменем України

09.12.2024 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000510 від 18.11.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білозерське Покровського району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше судимого:

- 01.02.2024 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 29.04.2024 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 14.08.2024 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 6 років. Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2024 виконується самостійно,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі дистанційного судового провадження вказане кримінальне провадження з угодою про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим від 05.12.2024

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом бойових припасів, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 18.11.2024 приблизно о 12:00 годині, проходячи по Алеї пам`яті ОСОБА_6 , розташованої у міському парку АДРЕСА_2 , помітив на землі дерев`яний ящик, відкривши який побачив, що всередині нього є предмети, схожі на гранату Ф-1 та запал до неї, після чого дістав із ящику вищевказані предмети, та розуміючи, що це боєприпаси, поклав до кишень одягненої на ньому куртки і попрямував у бік лісосмуги неподалік с. Святогорівка Покровського району Донецької області, щоб сховати, тим самим незаконно їх придбав, а також почав носити й зберігати без передбаченого законом дозволу.

Того ж дня, а саме 18.11.2024, приблизно о 15:30 годині ОСОБА_3 , проходячи повз будинок АДРЕСА_3 , був зупинений працівниками поліції з метою перевірки документів, що посвідчують особу, на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», після чого повідомив, що він має при собі корпус гранати Ф-1 та запал до неї.

В період часу з 17:13 години до 17:35 години, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 в присутності двох понятих, ОСОБА_3 , видав предмети, один із яких є корпусом оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, виготовленим промисловим (заводським) способом, спорядженим вибуховою речовиною та є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці) та засіб підриву (засіб детонування) уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим дистанційної дії типу УЗРГМ-2, виготовленим промисловим (заводським) способом спорядженим вибуховою речовиною, та є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці. У конструктивному поєднанні корпус гранати Ф-1 та запал типу УЗРГМ-2 являються оборонною осколковою гранатою типу Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів, яку ОСОБА_3 придбав, переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як такі, що виразились у незаконному придбанні, носінні, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

05.12.2024 була укладена угода про визнання винуватості між прокурором Добропільського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до даної угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правильності кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, невідбуте обвинуваченим за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2024 й невідбуте обвинуваченим за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.08.2024 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років три місяці.

Розглядаючи в порядку п. 1) ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, вислухавши позицію учасників підготовчого судового провадження, які наполягали на затвердженні судом угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню з наступних підстав.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він повністю визнає свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, цілком розуміє характер його обвинувачення ч. 1 ст. 263 КК України, тяжкість кримінального правопорушення. ОСОБА_3 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

При цьому, відповідно до абз. 5 частини 4 та абз. 2 частини 8 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд, шляхом опитування сторін кримінального провадження в судовому засіданні, переконався, що укладання сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції інкримінованої статті. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін.

Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено. Угода відповідає вимогам закону і є всі правові підстави для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 та правильної кваліфікації його умисних дій за ч. 1 ст. 263 КК України, як такі, що виразилися у незаконному придбанні, носінні, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вивчивши зміст угоди, обвинувального акту з додатками, заслухавши думки сторін судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку про відповідність угоди вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням постанови Верховного суду від 14.06.2021 (справа № 443/806/19), суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_3 узгодженого покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, невідбуті обвинуваченим за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2024 та за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.08.2024, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років три місяці.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути витрати, пов`язані із проведенням судової вибухово-технічної експертизи, в сумі 6367,20 гривень.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складаннята підписання повного тексту вироку, суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 369, 371-374, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду від 05.12.2024 про визнання винуватості між прокурором Добропільського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладену за участі захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №000510 від 18.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 263 КК України затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05.12.2024 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, невідбуті обвинуваченим за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2024 і за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.08.2024, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової вибухо-технічної експертизи в сумі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Речові докази - (постанова слідчого від 26.11.2024) уламки корпусу гранати типу Ф-1 та запалу типу УЗРГМ , які упаковані до полімерного пакету (квитанція з порядковим номером 272) знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська, з урахуванням обмежень прав прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку в апеляційному порядку згідно з положеннями ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1