Провадження № 1-кс/487/7420/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваної - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0002196 від 05.09.2024 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народився у м.Очакові Миколаївської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 ; проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої

підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2024 старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0002196 від 05.09.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 ..

Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлено наступні обставини:

Так наказом Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України №401-о від 29.09.2021 ОСОБА_7 призначено на посаду директора національного парку (далі НПП) «Білобережжя Святослава».

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», п. 3.6. Положення про НПП «Білобережжя Святослава» директор парку має наступні повноваження: здійснює керівництво роботою адміністрації Парку та несе відповідальність за виконання покладених на неї завдань; забезпечує виконання завдань, визначених у пункті 2.2. розділу 2 «Мета створення і завдання» Положення; представляє Парк в органах державної влади, місцевого самоврядування, судових органах, підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності та у відносинах з трудовим колективом; розпоряджається за погодженням із Міндовкілля коштами та майном Парку у порядку, встановленому законодавством; відповідає за результати діяльності перед Міндовкілля; видає у межах своєї компетенції накази; визначає функціональні обов`язки працівників Парку;здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Окрім того, наказом директора НПП «Білобережжя Святослава» за №23-3-7-в-о від 25.03.2022, ОСОБА_8 , призначено на посаду заступника директора - головного природознавця НПП «Білобережжя Святослава», шляхом переведення з посади начальника відділу державної охорони.

У відповідності до ст. 61 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», п. 5.5. Положення про НПП «Білобережжя Святослава», п. 5 Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України, з врахуванням покладених на Службу державної охорони природно-заповідного фонду України завдань, директор та заступник директора - головний природознавець НПП «Білобережжя Святослава» наділені наступними повноваження: здійснювати охорону природних комплексів національного природного парку; здійснювати охорону диких тварин і місць їх перебування у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду; забезпечувати порядок використання природних ресурсів; забезпечувати додержання вимог щодо відвідування територій та об`єктів природно-заповідного фонду; попереджувати пошкодження лісових насаджень унаслідок незаконних рубок;- здійснювати заходи щодо запобігання виникненню, поширенню пожеж, інших надзвичайних ситуацій та їх ліквідації; інформувати відповідні державні органи про надзвичайні ситуації; забезпечувати реалізацію заходів з профілактики та захисту природних комплексів від шкідників і хвороб у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду; підтримувати у належному стані межові та охоронні знаки, інформаційні аншлаги, квартальні та ділянкові стовпи, а також протипожежні споруди; забезпечувати додержання режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду, у тому числі додержання вимог проектів організації територій та об`єктів чи проектів утримання та реконструкції об`єктів природно-заповідного фонду, на всій його території; забезпечувати проведення роз`яснювальної роботи щодо необхідності збереження особливо цінних природних комплексів та об`єктів.

Таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді директора НПП «Білобережжя Святослава» та ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді заступника директора - головного природознавця НПП «Білобережжя Святослава» ОСОБА_8 , відповідно до ст. 61 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», п.п. 2, 5, 6 Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 14.07.2000, п.п. 3.6, 5.1-5.5 Положення про НПП «Білобережжя Святослава», затвердженого наказом № 87 від 31.08.2020 Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України», є представниками Служби державної охорони природно-заповідного фонду України, а отже з врахуванням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України, є службовими особами правоохоронного органу (Служби державної охорони природно-заповідного фонду України).

Окрім того, наказом директора НПП «Білобережжя Святослава» за №134-о від 02.12.2021 ОСОБА_4 призначено на посаду начальника фінансово - економічного відділу - головного бухгалтера.

При цьому, ОСОБА_7 в порушення ст.19 Конституції України, ст. ст. 3, 22-24 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді вимагання та отримання неправомірної вигоди, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення став на злочинний шлях і умисно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так ОСОБА_7 , наділений повноваженнями виносити накази про переведення на простій, звільняти працівників парку, при цьому, у нього виник злочинний корисливий умисел на отримання неправомірної вигоди шляхом отримання грошових коштів від підлеглих працівників.

Реалізуючи свій злочинний умисел на досягнення кінцевого корисливого результату, ОСОБА_7 , з метою уникнення викриття його протиправних дій правоохоронними органами, вирішив здійснити ретельну підготовку до вчинення задуманого ним злочину та залучити до організованого ним кримінального правопорушення інших осіб, з метою об`єднання спільних намірів за попередньою змовою групою осіб.

При цьому ОСОБА_7 розробив план вчинення кримінальних правопорушень та безпосередній механізм отримання неправомірної вигоди шляхом розподілення функцій між усіма учасниками групи; вчинення дій, спрямованих на приховування протиправної діяльності, залучення посередника, який буде спілкуватися з особами, у яких можна отримати неправомірну вигоду та отримання останнім грошових коштів; безпосередній збір та передачу грошових коштів іншим учасникам групи; нарахування грошових коштів у вигляді заробітної плати, у тому числі премії та визначення розміру неправомірної вигоди, яку підлеглий працівник повинен надати.

З цією метою, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше березня - квітня 2022 року, вирішив залучити до вказаної злочинної діяльності свого заступника ОСОБА_8 та начальника фінансово - економічного відділу - головного бухгалтера ОСОБА_4 .

В подальшому у невстановлені під час досудового розслідування час та місці, ОСОБА_7 довів злочинний план до відома ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які надали згоду на участь у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, у відповідності до відведеної їм ролі.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, з метою створення умов, за яких ОСОБА_9 буде вимушений надати неправомірну вигоду за не винесення наказу щодо простою з вини працівника у березні - квітні 2022 року, більш точний час під час досудового розслідуванням не встановлений, ОСОБА_7 , повідомив ОСОБА_9 про те, що останній повинен віддавати частину заробітної плати, розмір якої йому буде буде повідомляти ОСОБА_4 .

ОСОБА_9 , будучи робітником по благоустрою НПП «Білобережжя Святослава» та підлеглим працівником ОСОБА_7 надав згоду на надання неправомірної вигоди.

У подальшому ОСОБА_4 діючи у відповідності до розробленого плану, 29.11.2024 надіслала повідомлення у месенджер «Viber» ОСОБА_10 про те, що останній повинен віддати з отриманої заробітної плати 44500 гривень.

03.12.2024 у після обідній час, ОСОБА_9 , діючи за вказівкою ОСОБА_4 прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де передав на її вимогу грошові кошти у сумі 44500 гривень.

Після отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 , ОСОБА_4 повідомила про це ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та вони домовилися про зустріч на перехресті траси М-14 (Одеса - Мелітополь - Новоазовськ) та траси Т1543.

04.12.2024, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи у відповідності до раніше розробленого плану, з метою уникнення викриття їх протиправних дій правоохоронними органами, на автомобілі марки RENAULT Duster, державний номер НОМЕР_1 , прибули на обумовлене місце де зустрілися з ОСОБА_4 ..

У період часу з 12-05 год. по 12-13 год. ОСОБА_4 , попередньо помістивши отримані від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 44500 гривень у пакет синього кольору та передала їх ОСОБА_7 , таким чином останні вчинили усі дії, які вважали за необхідні для реалізації свого злочинного умислу направленого на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 ..

Крім того під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, з метою створення умов, за яких ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , будуть вимушені надати неправомірну вигоду за не винесення наказів щодо простою з вини працівника, у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше березня - квітня 2022 року - початку 2024 року, повідомив вказаних працівників про те, що вони повинні віддавати частину заробітної плати, розмір якої буде повідомляти ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, діючи у відповідності до раніше розробленого плану, у грудні 2024 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, прийняв рішення про нарахування ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 премії.

У подальшому ОСОБА_4 діючи у відповідності до розробленого плану, 25.12.2024 року надіслала повідомлення у месенджер «Viber» ОСОБА_10 про те, що останній повинен віддати 30400 грн., з отриманої заробітної плати.

Крім того, 25.12.2024 року, точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , отримала грошові кошти від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , точна сума яких під час досудового розслідування не встановлена.

25.12.2024, ОСОБА_4 , діючи за усною вказівкою ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний корисливий умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, підготувала 340650 грн. із грошових коштів, які отримала від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та які повинна була передати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебували у м.Одесі. При цьому, оскільки на той час ОСОБА_9 не передав їй грошові кошти у зазначеному розмірі, а саме 30400 грн., доклала вказану суму зі своїх грошових коштів.

26.12.2024 року ОСОБА_4 , знаходячись у місті Очаків Миколаївської області, попередньо помістивши грошові кошти у сумі 340650 тисяч гривень в жовтий целофановий пакет, передала їх ОСОБА_17 , який виїхав до м.Одеси, про що повідомила ОСОБА_8 ..

У свою чергу, ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний корисливий умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди у відповідності до відведеної йому ролі повідомив ОСОБА_4 про місце, де разом з ОСОБА_7 будуть чекати на прибуття ОСОБА_18 , а саме: м.Одеса, вулиця Старосінна, 1-а.

Разом з цим, 26.12.2024 року приблизно о 08-00 год., більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 , діючи за вказівкою ОСОБА_4 прибув за адресою: Миколаївська область Миколаївський район, м. Очаків, вул. Будівельників 29 корпус 2, де на вимогу ОСОБА_4 , передав їй грошові кошти у сумі 30400 грн..

26.12.2024, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи у відповідності до раніше розробленого плану, з метою уникнення викриття їх протиправних дій правоохоронними органами, на автомобілі марки RENAULT Duster, державний номер НОМЕР_1 , прибули на обумовлене місце де зустрілися з ОСОБА_17 , який о 10-33 год. передав їм пакет з грошовими коштами у сумі 340650 тисяч гривень, тим самим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 вчинили усі дії, які вважали за необхідні для реалізації свого злочинного умислу, однак далі їх протиправна діяльність була припинена співробітниками правоохоронних органів.

26.12.2024, ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

27.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке по ступеню тяжкості відноситься до тяжких злочинів у період дії воєнного стану та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які неможливо запобігти шляхом застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор, підтримала дане клопотання та просила про його задоволення.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 , у задоволенні клопотання просила відмовити. Стверджувала, що зі свідками у кримінальному провадженні, працівниками НПП «Білобережжя Святослава» у неї склалися неприязні стосунки, внаслідок їх упередженого ставлення до неї, після переведення на посаду головного бухгалтера, тому їх покази вважає наклепом.

Зазначила, що після початку повномасштабного вторгнення рф та окупації Кінбурської коси фактично сама виконувала всю роботу, не покидаючи територію м.Очакова.

Просила врахувати, що два її сини перебувають у Лавах ЗС України, а на її утриманні знаходяться невістка та малолітній онук.

З урахуванням зазначеного, а також того факту, що має наміп співпрацювати зі слідством, просила застосувавши відносно неї більш м`який запобіжний захід.

Захисникпідозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні, заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те що підозра пред`явлена його підзахисній є необґрунтованою.

Зазначив про відсутність належних та допустимих доказів, як на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчинені вказаного кримінального правопорушення, так і на підтвердження ризиків, на існування яких посилається слідчий у клопотанні.

Одночасно, враховуючи дані про особу підозрюваної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та реєстрації, бажає співпрацювати зі слідством, вважав за доцільне обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази на їх обгрунтування, дослідивши матеріали надані стороною захисту, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що 05.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002196 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України (заява подана ОСОБА_19 04.09.2024 до УСБ України у Миколаївській області).

25.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002927 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України (заява подана ОСОБА_9 24.11.2024 до УСБ України у Миколаївській області).

Постановою прокурора від 27.11.2024 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0002196 від 05.09.2024 та №0002927 від 25.11.2024 об`єднано в одне провадження під спільним номером №0002196

26.12.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

27.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме у одержанні службовою особою, неправомірної вигоди за невчинення такою службовою особою, в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України підтверджується наступними долученими до клопотання та дослідженими доказами: заявою ОСОБА_19 про скоєне кримінальне правопорушення від 04.09.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 05.09.2024; Протоколом, складним слідчим 05.09.2024 за результатами огляду мобільного телефону ОСОБА_19 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 30.09.2024; Заявою ОСОБА_9 про скоєне кримінальне правопорушення від 24.11.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.11.2024;Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.12.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.12.2024; Протоколом, складеним слідчим, 25.12.2024 за результатами огляду мобільного телефону ОСОБА_9 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 26.12.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 26.12.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 26.12.2024; Протоколом, складеним слідчим 26.12.2024 за результатами проведення обшуку автомобіля RENAULT Duster, державний номер НОМЕР_1 ; Протоколом складеним слідчим 26.12.2024 за результатами проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_2 ; Протоколами, складеними 26.12.2024, за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ..

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 , оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 могла вчинити інкриміноване їй кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів клопотання та обставин кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до десяти років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, у тому числі за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території.

Знищити, сховати або спотворити будь-які з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Обізнаність про особисті данні свідків, які надали органу досудового розслідування покази відносно неї, свідчить про можливість впливати на них, з метою схилити у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих показань чи взагалі надання будь-яких показань.

Щодо твердження сторони захисту про недоведення існування зазначених ризиків, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваної, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 , дійсно може вчинити вище зазначені дії з метою протидії кримінальному провадженню.

При цьому слідчий суддя приходить до висновку, що під час розгляду клопотання прокурорами не доведено існування ризику передбачених п.п.4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так у своєму клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі та дізнавшись від органу досудового розслідування про здобуті в ході слідства докази на обґрунтованість її підозри та виявлені під час слідства обставини кримінального правопорушення, наявні у наданих їй додатках до клопотань про обрання запобіжного заходу, може вживати заходи до перешкоджання об`єктивності досудового розслідування

Разом з цим, слідчим не визначено, які саме заходи, спрямовані на перешкоджання об`єктивному та всебічному досудовому розслідуванню у даному кримінальному провадженні, може здійснити ОСОБА_4 ..

Окрім того, не зазначено переконливих обставин, та не надано належних доказів того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Таким чином, твердження сторони обвинувачення щодо існування зазначених ризиків є припущенням.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваної, яка не одружена, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, за місцем роботи характеризується позитивно.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину у період воєнного стану.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до пункту 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вище зазначені обставини, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на стійке переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваною покладених на н процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Також, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції»

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи вище зазначені обставини., а отже його застосування, на думку слідчого судді є необґрунтованим та невиправданим.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28 вересня 2010 року, зазначив, що відповідно до статті З Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, який можна вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує доведення існування ризиків визначених п.п.1-3 ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваної, її майновий стан, а саме розмір доходів та наявні грошові активи, відповідно до наданих Довідки про доходи ДПСУ та Декларації про майновий стан за 2023 рік, тяжкість, обставини та родь підозрюваної у кримінальному правопорушенні у якому вона обґрунтовано підозрюється, та вважає, що заставу слід визначити у розмірі 200 прожиткових мінімумміву для працездатних осіб.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слід встановити відповідно до ч.1 ст.197 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, запобіжний захід - тримання під вартою.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрювана повинна бути звільнена з під варти, в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 ( шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу наступні обов`язки:

прибувати до слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_6 кожної середи місяця;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд в залежності від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання та роботи;

не відлучатися з м.Очакова без дозволу лідчого, прокурора чи суду в залежності від стадії кримінального провадження;

утриматися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

за наявності, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 23 лютого 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1