ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/281/25 Справа № 206/24/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2025 року про повернення скарги,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді від 09 січня 2025 року повернуто скаргу з підстав того, що скаржником не надано підтверджуючих даних з якого часу необхідно рахувати строк бездіяльності.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу і призначити новий розгляд в суді І інстанції, оскільки лист від ГУНП в Луганській області вона отримала 03 січня 2025 року простим поштовим відправленням, тому позбавлена можливості була надати слідчому судді докази отримання листа саме у вказану дату.

Заслухавши головуючого суддю, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З матеріалів судового провадження видно, що ОСОБА_6 подала скаргу на бездіяльність слідчого, яка полягає у не залучення її в якості потерпілої.

Як зазначено в поданій до суду заявником скарзі, що 03 січня 2025 року вона отримала листа СУ ГУНП в Луганській області, яким їй відмовлено у залучення в якості потерпілої та 09 січня 2025 року подала скаргу.

Однак, слідчим суддею повернуто скаржнику посилаючись на відсутність доказів на підтвердження подання такої заяви.

Відповідно до положень ст. 304 КПК, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути повернуті, якщо: її подала особа, яка не має права подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді; а також якщо скарга подана після закінчення строку та особа не ініціює питання про поновлення строку.

Таким чином вказаною нормою встановлено вичерпний перелік підстав для повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування.

Натомість цих вимог закону слідчим суддею дотримано не було, оскільки, висунувши вимоги стосовно відсутності доказів на підтвердження подання заяви, слідчий суддя повернув її з підстав, які не передбачені законом, про що слушно вказує апелянт, не з`ясувавши даних щодо дати отримання повідомлення.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Отже, в даному випадку, будь-яке обмеження учасників процесу щодо доступу до правосуддя є процесуально неприпустимим.

Отже, під час розгляду скарги слідчим суддею допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що є підставою для скасування такого рішення.

За таких обставин оскаржена ухвала слідчого судді в порядку п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду скарги в суді першої інстанції, оскільки згідно з вимогами ст.ст.303 - 307 КПК України розгляд відповідної скарги по сутті є прерогативою слідчого судді місцевого суду.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2025 року про повернення скарги скасувати і призначити новий розгляд в суді І інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4