УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні за № 0000543 від 31.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

18 грудня 2024 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні за № 0000543 від 31.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000543 від 31.07.2024 за підозрою: ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, однак не пізніше 12.12.2024, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, діючи в умовах воєнного стану, вступили у попередню змову групою осіб, з метою таємного викрадення чужого майна, а саме 200 літрів дизельного палива з лінійної виробничо-диспетчерської станції (далі ЛВДС) "Новоград-Волинський" АТ "Укртранснафта", , що розташована за адресою: Житомирська область, Звягельський район, с. Майстрова Воля, вул. Наливна станція, 1а.

Для реалізації спільного злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, у невстановлений слідством день, час та місці, однак не пізніше 12.12.2024, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що іншим шляхом окрім як шляхом наливу до паливного баку транспортного засобу, неможливо викрасти дизельне паливо в силу заходів безпеки на ЛВДС "Новоград-Волинський" АТ "Укртранснафта", залучив для злочинної діяльності у ролі пособника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Зокрема ОСОБА_5 для реалізації спільного злочинного умислу мав сприяти таємному викраденню дизельного палива шляхом його придбання безпосередньо після викрадення співучасниками.

Реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на таємне викрадення дизельного палива, 12.12.2024 о 08 год. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які являються працівниками ЛВДС "Новоград-Волинський" АТ "Укртранснафта", діючи за попередньою змовою групою осіб, заступили на чергування до вказаної ЛВДС у якості зливальників-розливальників дизельного палива.

Цього ж дня ОСОБА_5 , виконуючи роль пособника у вчиненні кримінального правопорушення, о 14 год. 04 хв. на автомобілі марки «DAF» моделі «XF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом у вигляді цистерни, реєстраційний номер якої НОМЕР_2 , використовуючи автомобіль як засіб для вчинення злочину, прибув до ЛВДС "Новоград-Волинський" АТ "Укртранснафта", що за адресою: Житомирська область, Звягельський район, с. Майстрова Воля, вул. Наливна станція, 1а. У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в період часу з 14 год. 40 хв. по 14 год. 50 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , шляхом зливання дизельного палива з резервуара дизельного палива нафтової цистерни ЛВДС, використовуючи два відра ємністю по 10 літрів кожне, через фільтр грубої очистки стояка №5 острівця №3 автоналивного пункту та сервісний кульовий кран для стравлювання надлишкового тиску та зливу нафтопродукту, по черзі наповнили відра паливом, після чого перенесли та передали їх ОСОБА_8 , який у свою чергу перелив з відер дизельне паливо у кількості 102 літри до паливного баку зазначеного автомобіля. У подальшому злочинна діяльність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 була припинена шляхом їх затримання працівниками поліції на місці злочину.

Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 таємно викрали дизельне паливо належне АТ "Укртранснафта", вартістю 35,05 гривень за 1 літр, спричинивши такими діями для зазначеного акціонерного товариства матеріального збитку на суму 3575,10 гривень, однак з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Так, в ході досудового розслідування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КПК

12.12.2024 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/10791/24 від 26.11.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено наступне:

-16 купюр номіналом 1000 грн.;

-14 купюр номіналом 500 грн.;

-125 купюр номіналом 100 доларів США.

Речі вилучені в ході обшуку належні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується фактом вилучення даних речей за місцем проживання останнього, що також зазначив і батько ОСОБА_7 ОСОБА_9 , за участі якого проведено обшук.

У зв`язку з викладеним, арешт вищевказаних об`єктів майна у даному кримінальному провадженні необхідний для збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Слідчий ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилася, заявою від 23.12.2024 просила розгляд клопотання проводити за її відсутності.

Власник майна у судове засідання повторно не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_11 були належним чином були повідомлені телефонним засобом зв`язку. Не з`явившись на розгляд справи, власник майна та його представник про причини своєї неявки не повідомили.

Фіксування розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалось на підставі частини 4 статті 107 КПК України.

Дослідивши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення клопотання по суті, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, якою визначено, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що повинен врахувати слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000543 від 31.07.2024 за підозрою: ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Установлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КПК України.

Згідно з протоколом обшуку від 12.12.2024 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/10791/24 від 26.11.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 . В ході якого було виявлено та вилучено наступне: 16 купюр номіналом 1000 грн.; 14 купюр номіналом 500 грн.; 125 купюр номіналом 100 доларів США.

Постановою слідчого від 12.12.2024 слідчим у кримінальному провадженні вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

У зазначеній постанові викладені обставин кримінального правопорушення, зазначено які предмети вилучені під час огляду і процитовано ст.98 КПК України, яка визначає поняття речового доказу. Слідчим не зазначено яке значення має вилучене майно (грошові кошти) для кримінального провадження, як речовий доказ. При цьому не зазначено жодного конкретного факту чи обставини кримінального правопорушення, які можуть бути встановлені за допомогою вилучених грошових коштів у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя ураховує, що ухвалою слідчого судді від 26.11.2024 про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , дозвіл на обшук надано з метою відшукання та вилучення речових доказів та знарядь вчинення злочинів, а саме: записів з приводу вчинення злочину, про кількість викраденого дизельного пального, осіб, яким збувається пальне, що можуть міститися в зошитах, записниках, блокнотах, окремих аркушах паперу, на мобільних телефонах, комп`ютерах, ноутбуках, планшетах та носіях інформації, квитанції про отримання та переказ грошових коштів, банківські картки, мобільні телефони, які використовувались фігурантами кримінального провадження.

Наведене свідчить, що підстав для вилучення грощових коштів під час обшуку за вищевказаною адресою в органу досудового розслідування не було.

Отже, вилучені грошові кошти не є ні знаряддям, ні предметом кримінального правопорушення, а також матеріальним об`єктом, який зберіг на собі його сліди.

Так, слідчий у своєму клопотанні зазначає, що метою накладення арешту на вказані грошові кошти є досягнення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні, а також з метою проведення повного, об`єктивного та не упередженого досудового розслідування, встановлення винних осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальності, виявлення, вилучення, збереження предметів злочинної діяльності, а також речових доказів, які самі по собі, або в сукупності з іншими речовими доказам будуть відігравати велике значення під час проведення подальшого досудового розслідування.

Слідчий суддя ураховує, що матеріали клопотання не містять належного обгрунтування та відповідних доказів того, що грошові кошти, на які слідчий просить накласти арешт, здобуті незаконним шляхом.

Разом з цим, у порушення п.2 ч.2 ст.173 КПК України, слідчим не доведено можливість використання даних грошових коштів як доказу у кримінальному провадженні.

Також, п.п.1, 2 ч.2 ст.173 КПК України передбачено, що під час вирішення питання про арешт майна, слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

На думку слідчого судді, належне обґрунтування необхідності накладення арешту на грошові кошти в клопотанні відсутнє.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе, що майно було вилучено у визначений законом спосіб, необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, в поданому клопотанні не надано доказів необхідності арешту грошових коштів, з метою збереження речових доказів. Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого не містить належного обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова в задоволенні або частковому задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст.98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні за № 0000543 від 31.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12