"03" квітня 2025 р. Справа № 363/1305/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді подання Вишгородського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із усуненням карності діяння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зугдіді Руспубліки Грузія, громадянина Грузії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 21.09.2017 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 182 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області звернувся представник Вишгородського РВ №1 ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області з поданням про звільнення від призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 21.09.2017 року покарання засудженого ОСОБА_4 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням карності діяння. Обґрунтовано це клопотання тим, що 09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року за №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», якими внесено зміни до ст. 51 КУпАП та відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно вироку Подільського районного суду м. Києва від 21.09.2017 року - ОСОБА_4 24.05.2017 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 708 грн. 80 коп. Таким чином, зі змісту вироку Подільського районного суду міста Києва вбачається, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, 24.05.2017 року. Станом на 01.01.2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 600 грн., а 50 % від його розміру - 800 грн. Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону за №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_6 , злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настала кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1 600 грн. (800x2=1600). За вироком Подільського районного суду м. Києва розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_4 потерпілому склав в загальному розмірі 708 грн. 80 коп. Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становила 708 грн. 80 коп., тобто є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону за №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність 1 600 грн., та з огляду на норми ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України щодо принципу зворотної дії закону в часі, засуджений підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Від представника Вишгородського РВ №1 ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області надійшла заява про проведення судового засідання без її участі, клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти подання заперечував.

Засуджений в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Оскільки неявка представника органу пробації та засудженого не перешкоджає розгляду подання, суд вважає за можливим проводити судове засідання без її участі.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи приходить до наступного:

Судом встановлено, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 21.09.2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, строком на 1 рік.

У поданні порушено питання про звільнення засудженого в квітні 2025 році (тобто після 8 років з часу ухвалення вироку) від покарання в зв`язку з декриміналізацією, згідно вимог ч. 2 ст. 74 КК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України - особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Частиною першою ст. 78 КК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного покарання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України - особи, засуджені відповідно до ст. 75 цього Кодексу, визнаються такими, що не мають судимості, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Встановлено, що іспитовий строк ОСОБА_8 визначений згаданим вироком суду закінчився 21.09.2018 року. А відтак, оскільки такий іспитовий строк на даний час закінчився, дані про його скасування або засудження ОСОБА_8 з використанням правил ст. 71 КК України в матеріалах справи відсутні, строк давності виконання обвинувального вироку, згідно вимог ст. 80 КК України також закінчився та з огляду на те, що в силу прямих вимог Закону особа за вказаних умов вважається несудимою та від покарання звільненою, беручи до уваги принцип правової визначеності та передбачуваності, а також принцип верховенства права, коли всі сумніви мають тлумачитися на користь особи й не погіршувати її становище, враховуючи, що відбування особою покарання після закінчення випробувального строку є неможливим, а саме тільки перебування її на обліку в органі пробації не може бути для цього визначальним, підстави для звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання, передбачені ч. 2 ст. 74 КК України в даному випадку відсутні.

Відтак, вимоги ч. 2 ст. 74 КК України в даному випадку до вказаних правовідносин застосовані бути не можуть, а тому в подані слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 537-539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Вишгородського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із усуненням карності діяння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1