печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000116 від 10.02.2025 - прокурора третього відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000116 від 10.02.2025 - прокурора третього відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, проте подала письмову заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримала, просила задовольнити. Розгляд справи просила здійснювати без виклику власника майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000116 від 10.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні за вищевказаних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, тобто у пособництві на одержання службовими особами, які займають відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовими особами в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їм службового становища.

Грошові кошти в сумі 150 000 грн., які були отримані 26.02.2025 ОСОБА_4 від ОСОБА_5 , були попередньо оглянуті та вручені ОСОБА_5 оперативними працівниками, при цьому із цієї суми 3000 грн. були справжні ідентифіковані грошові кошти в кількості 6 купюр номіналом по 500 грн., які мають серію та номер ГК 8260717, ЄТ 1964339, ЄТ 1964340, ЕР 8238513, ХЕ 9656617 та ХЄ 4184940, виділені ІНФОРМАЦІЯ_3, а також 147 000 грн. були несправжні (імітаційні) засоби в кількості 294 купюри номіналом по 500 грн., які мають однакову серію та номер АД 5628982, виготовлені ТОВ «Поліграф-Сервіс» на замовлення ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказані ідентифіковані грошові кошти в сумі 3000 грн. та неправіжні (імітаційні) засоби в сумі 147 000 грн. були поміщені в прозорий канцелярський файл.

Після отримання від ОСОБА_5 вказаних грошових коштів ОСОБА_4 , будучи викритим у вчиненні кримінального правопорушення, здійснив спробу втечі та, знаходячись між будинками № 6, 8 та 10 на вул. Преображенська у м. Кропивницькому, при затриманні його працівниками Служби безпеки України, викинув прозорий канцелярський файл, в якому знаходились отримані ним в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_5 кошти в сумі 150 000 грн., з яких 3000 грн. були справжні ідентифіковані грошові кошти в кількості 6 купюр номіналом по 500 грн., які мають серію та номер ГК 8260717, ЄТ 1964339, ЄТ 1964340, ЕР 8238513, ХЕ 9656617 та ХЄ 4184940 та 147 000 грн. були несправжні (імітаційні) засоби в кількості 294 купюри номіналом по 500 грн., які мають однакову серію та номер АД 5628982.

В ході проведення огляду за участю ОСОБА_4 між будинками № 6, 8 та 10 на вул. Преображенська у м. Кропивницькому виявлено та вилучено:

грошові кошти в сумі 3000 грн. в кількості 6 купюр номіналом по 500 грн., які мають серію та номер ГК 8260717, ЄТ 1964339, ЄТ 1964340, ЕР 8238513, ХЕ 9656617 та ХЄ 4184940;

несправжні (імітаційні) засоби в кількості 294 купюри номіналом по 500 грн. на загальну суму 147 000 грн., які мають однакову серію та номер АД 5628982;

прозорий канцелярський файл, в якому знаходились вказані грошові кошти та несправжні імітаційні засоби.

26 лютого 2025 року ОСОБА_4 в порядку статті 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

27 лютого 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

26.02.2025 вилучені грошові кошти, несправжні імітаційні засоби та прозорий канцелярський файл, постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднані до нього.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000116 від 10.02.2025, а саме: грошові кошти в сумі 3000 грн. в кількості 6 купюр номіналом по 500 грн., які мають серію та номер ГК 8260717, ЄТ 1964339, ЄТ 1964340, ЕР 8238513, ХЕ 9656617 та ХЄ 4184940, надані ІНФОРМАЦІЯ_3, несправжні (імітаційні) засоби в кількості 294 купюри номіналом по 500 грн. на загальну суму 147 000 грн., які мають однакову серію та номер АД 5628982, виготовлені ТОВ «Поліграф-Сервіс» на замовлення ІНФОРМАЦІЯ_3, прозорий канцелярський файл, в який були поміщені вказані грошові кошти та несправжні імітаційні засоби, що були отримані в якості неправомірної вигоди ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вилучені в ході огляду 26.02.2025.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1