Справа № 953/8582/23
Провадження № 1-кп/953/389/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001698 від 24 липня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 08 серпня 2023 року вироком Київського районного суду міста Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.1,5 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , маючи умисел на носіння, зберігання та придбання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи значення своїх дій та можливі наслідки, бажаючи діяти саме таким чином, незаконно, без передбаченого законом дозволу, всупереч «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, 24 липня 2023 року близько 9 години за адресою: м. Харків, вул. Нескорених (колишня Героїв Праці), буд. 20/321 придбав у ОСОБА_8 ручну осколкову гранату оборонного типу Ф-1 із запалом ручної осколкової гранати дистанційної дії УЗРГМ-2, яку в подальшому зберігав у своїй чоловічій сумочці, яку носив при собі. Таким чином ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними, для досягнення своєї злочинної мети щодо незаконного придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв та вибухових припасів без передбаченого законом дозволу.

У подальшому ОСОБА_5 24 липня 2023 року близько 16 години, будучи за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 20/321, кинув на відкритій ділянці місцевості вищевказану гранату, внаслідок чого стався вибух, від якого отримав тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

24 липня 2023 року в період часу з 16:55 по 20:00 під час огляду місця події на території ділянки місцевості, що розміщена біля комплексу «Nika» за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 20/321 та біля багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 20/321-A, виявлено та вилучено спусковий важіль запалу ручної осколкової гранати дистанційної дії УЗРГМ-2, запобіжну чеку з кільцем запалу ручної гранати, фрагмент бойової пружини накольного механізму уніфікованого запалу ручних гранат УЗРГМ-2 (УЗРГМ) та 11 металевих фрагментів (фрагментів корпусу ручної осколкової гранати), які відповідно до висновку судової вибухотехнічної експертизи №21663 від 03.08.2023 є фрагментами (осколками) остаточно зібраного боєприпасу військового призначення, а саме ручної осколкової гранати оборонного типу Ф-1.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання та придбання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 24 липня 2023 року близько 16 години ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, був разом з ОСОБА_10 в громадському місті на відкритій ділянці місцевості біля торгового комплексу «Nika» за адресою: м.Харків, вул. Нескорених (колишня Героїв Праці), буд. 20/321 неподалік багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив, що раніше знайомий йому ОСОБА_11 почав справляти природні потреби, на що ОСОБА_5 став робити йому зауваження. Внаслідок цього між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виник конфлікт, який тривав декілька хвилин, та під час якого вони ображали та штовхали один одного. В той час, коли ОСОБА_11 повернувся та пішов від ОСОБА_5 , останній, маючи прямий умисел на порушення громадського порядку, безпричинно, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці (на вулиці в районі торгового центру та багатоквартирного будинку), грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, з метою демонстрації свого домінування над іншими, а також, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, не бажаючи, але припускаючи можливість настання наслідків у вигляді заподіяння іншим особам, які могли опинитись в радіусі дії вибухової дії гранати, тяжких тілесних ушкоджень, тобто діючи з непрямим умислом на спричинення тяжких умисних тілесних ушкоджень іншій особі, дістав зі своєї сумки ручну осколкову гранату оборонного типу Ф-1 із запалом ручної осколкової гранати дистанційної дії УЗРГМ-2, яку раніше цього ж дня незаконно придбав за зазначених вище у вироку обставин та, витягнувши запобіжну чеку запалу і відігнувши два відрізки дроту, які проходять через отвори в корпусі запалу, привів її у бойовий стан, після чого кинув її вперед перед собою.

В результаті зазначених хуліганських дій ОСОБА_5 , які супроводжувались особливою зухвалістю, стався вибух, внаслідок якого ОСОБА_9 , який проходив в цей час поряд на зазначеній ділянці місцевості, отримав такі тілесні ушкодження:гостру тяжку відкриту проникаючу черепно-мозкову травму з переломами правої скроневої та тім`яної кісток з забоєм головного мозку тяжкого ступеня, формуванням внутрішньо-мозкової гематоми правої скронево-тім`яної ділянки внутрішлункового та субарахноїдального крововиливу, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя (п.п.2.1.1, п.п.2.1.3.б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 від 17.01.1995 р. МОЗ України); закритий уламковий перелом правої ліктьової кістки зі зміщенням, який відноситься до середнього ступеню тяжкості, що спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день) відповідно до п.п. 2.2.1 а, б, в і 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 від 17.01.1995 р. МОЗ України; за ступенем тяжкості забиті рани на верхніх та нижніх кінцівках відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше як 3 тижні (21 день) відповідно до п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 від 17.01.1995 року.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, та за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент посягання.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 в обсязі висунутого обвинувачення винним себе не визнав та пояснив таке.

24 липня 2023 року близько 8 години ранку по дорозі на роботу він зайшов в бар, який розташований за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, а саме: м. Харків, вул. Нескорених (колишня Героїв Праці), буд. 20/321, де зустрів свого знайомого ім`я та прізвище якого він не пам`ятає, останній запропонував купити йому гранату, при цьому в ході розмови зазначивши, що цих гранат в нього більше п`яти. Обвинувачений взяв у знайомого гранату, при цьому зателефонував дільничному поліції ОСОБА_13 , прізвища його він не знає, і повідомив про зазначені події. В подальшому, він віддав дільничному гранату, останній надав ОСОБА_14 300 гривень, дав завдання обвинуваченому купити ще одну гранату та домовитися зі знайомим про купівлю ще 5 гранат наступного дня. Виконуючи завдання дільничного, він повернувся до свого знайомого, який чекав його у вищезазначеному місці, віддав гроші знайомому та взяв в нього ще одну гранату та домовився зі знайомим про те, що на наступний день він мав принести йому 5 гранат. Після цього його знайомий пішов з вищезазначеного бару, а ОСОБА_14 залишився чекати дільничного, якому мав віддати придбану ним другу гранату. В очікуванні дільничного на території бару він перебував приблизно до 16 години. Впродовж часу, очікуючи дільничного, ОСОБА_14 випив близько 50 грам коньяку. Біля 16 години на територію бару прийшла його знайома на ім`я ОСОБА_15 . Через те, що його маленька чоловіча сумка, в яку він поклав гранату, була розстебнута, оскільки застібка («змійка») на ній розійшлася, ОСОБА_16 випадково побачила гранату. Сам ОСОБА_14 в той час гранату з сумки не діставав. В той час, як він із ОСОБА_16 знаходився на задньому дворі бару, до них підійшов їх знайомий ОСОБА_17 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_18 почав справляти природні потреби прямо у дворі під деревом. Клуйша зробив ОСОБА_18 зауваження, через що між ними виклик словесний конфлікт та потасовка, під час якої вони почали штовхати один одного, ОСОБА_18 смиконув за сумку ОСОБА_14 і, оскільки сумка була розстебнута, граната випала додолу. ОСОБА_14 нахилився і підняв гранату. В цей час ОСОБА_18 несподівано наніс йому удар по руці та висмикнув з гранати кільце, яке кинув на землю. Після того, ОСОБА_14 намагався знайти це кільце, щоб вставити його назад, однак в той час почув характерне перед вибухом гранати клацання. Оскільки ОСОБА_14 проходив військову службу та мав відповідні навички поводження зі зброєю, він зрозумів, що від цього звуку клацання до вибуху він має 2 секунди. З метою уникнення вибуху гранати в його руках, намагаючись якомога більш знизити ризики заподіяння шкоди від вибуху іншим особам, він кинув гранату вгору, в крону дерева, з тією метою, щоб граната вибухнула нагорі. При цьому, ОСОБА_16 в цей час знаходилася від нього на відстані близько півтора-два метри. ОСОБА_18 в той самий час відійшов від нього на відстань близько 10 метрів. Інших сторонніх осіб у дворі бару ОСОБА_14 не бачив. Обвинувачений наполягав на тому, що жодного умислу на спричинення смерті або інших тілесних ушкоджень ані ОСОБА_18 , ані іншим особам він не мав, гранату він кинув з метою відвернення заподіяння шкоди від вибуху гранати, уникнути якого він не мав можливості через те, що ОСОБА_18 висмикнув та кинув кільце чеки гранати на землю. Потерпілого він не бачив та не припускав, що у дворі можуть бути інші особи. В момент кидання гранати він знаходився безпосередньо під деревом, граната влучила у крону, тож він припускає, що потерпілий міг отримати поранення внаслідок рикошету уламків гранати від гілок дерева.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, незважаючи на невизнання ним своєї винуватості, повністю доводиться сукупністю досліджених у ході судового розгляду таких доказів.

Показаннями допитаного в ході судового розгляду потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив таке.

24 липня 2023 близько 15:30 він зайшов в бар, який розташований за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, а саме: АДРЕСА_3 , де вжив алкогольні напої. Опісля того він вийшов на внутрішній двір бару з наміром піти за цигарками. На дворі біля дерева іви він побачив обвинуваченого, ім`я та прізвища якого він не знає, однак знає його по прізвиську ОСОБА_19 . Останній гучно розмовляв із чоловіком на ім`я ОСОБА_20 . ОСОБА_21 побачив, як обвинувачений під час розмови з ОСОБА_20 дістав з сумки гранату Ф1, однак що відбувалося далі він не бачив, оскільки пішов на ринок за цигарками. При цьому потерпілий припускає, що ОСОБА_20 міг не бачити гранату, яку дістав з сумки ОСОБА_14 , оскільки це відбувалось під час розмови на підвищених тонах. За півгодини він повернувся до бару, де у дворі бару з чорного виходу побачив обвинуваченого, ОСОБА_20 та ОСОБА_16 . В той момент, коли він знаходився від обвинуваченого на відстані близько 5-6 метрів, він почув звук падіння якогось предмету та вибух, після чого прийшов до тями вже у лікарні. Потерпілий також зауважив, що він не пам`ятає чи бачив він чи ні який саме предмет впав на землю перед звуком вибуху та зазначив, що він допускає, щочоловік на ім`я ОСОБА_20 міг не бачити гранату, яку дістав з барсетки ОСОБА_14 , оскільки це відбувалося під час сварки між останніми.

Показаннями допитаного в ході судового розгляду свідка ОСОБА_11 , який пояснив таке.

Потерпілий ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_14 є його знайомими. 24 липня 2023 року близько 16:00 він знаходився на вулиці біля бару за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, а саме: АДРЕСА_3 , де грав в доміно. В процесі він вживав алкогольні напої та випив близько 50 грамів водки. Коли він вийшов у двір бару через чорний хід, він побачив там обвинуваченого та свою знайому на ім`я ОСОБА_16 . Останні, як він бачив, вживали алкогольні напої. Коли свідок намагався справити свої природні потреби під деревом у дворі, між ним та обвинуваченим виник словесний конфлікт, під час конфлікту він знаходився на відстані витягнутої руки від обвинуваченого, фізичного контакту між ними не було. За сумку обвинуваченого він не смикав. Словесний конфлікт тривав пару хвилин, після чого він розвернувся від обвинуваченого та пішов геть. Пройшовши пару кроків, він почув звук вибуху гранати Ф-1. При цьому, ОСОБА_14 нічого не казав, як він кидав гранату свідок не бачив, оскільки знаходився спиною до обвинуваченого. Повернувшись, він побачив на землі потерпілого, який лежав на землі в крові на відстані від нього близько 6-8 метрів, обвинувачений втік. Свідок зазначив, що він зрозумів той факт, що цей вибух був вибухом саме гранати Ф-1 через характерну яму на місці вибуху, а також через те, що раніше цього дня, близько 10 години ранку, він бачив як обвинувачений на території цього ж бару показував гранату Ф-1. Кому саме він це робив, свідок не знає. Безпосередньо в момент конфлікту гранату у обвинуваченого свідок не бачив.

Показаннями допитаного в ході судового розгляду свідка ОСОБА_22 , яка пояснила таке.

Близько 13 години в кафе без назви, яке розташоване по вул. Героїв Праці неподалік від станції метро між житловими будинками, вона зустріла свого знайомого ОСОБА_14 , з яким на вулиці у дворі цього кафе вони курили, вживали алкогольні напої та спілкувалися. Під час їх спілкування ОСОБА_14 витягував з сумки гранату (лимонку), крутив її в руках, витягував запал. Після її зауваження ОСОБА_14 прибрав гранату. Через деякий час близько 16:00 на двір вийшов їх знайомий на ім`я ОСОБА_20 , який почав справляти природні потреби у дворі під деревом. ОСОБА_14 зробив йому зауваження, через що між ними виник конфлікт під час якого вони ображали та штовхали один одного. Під час конфлікту свідок знаходилася між обвинуваченим та ОСОБА_20 на відстані близько 3 метрів та бачила, як в цей час через двір проходив потерпілий ОСОБА_23 . Після того, як ОСОБА_20 відійшов від обвинуваченого, свідок бачила, як останній зробив замах рукою нагору і вперед та щось кинув. Свідок зробила висновок про те, що обвинувачений кинув гранату, після чого пролунав вибух. ОСОБА_24 зазначає, що вибух відбувся саме на землі, в момент конфлікту між ОСОБА_20 та обвинуваченим останній гранату не діставав, будь- яких погроз не висловлював. Також свідок пояснила, що обвинувачений разом із нею випив 50 грам горілки, однак до цього також був напідпитку.

Показаннями допитаного в ході судового розгляду свідка ОСОБА_8 , який пояснив таке.

24 червня 2024 року за попередньою домовленістю з обвинуваченим, з яким свідок познайомився біля бару за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, а саме: АДРЕСА_3 , приніс за вищезазначеною адресою гранату з від`ємним запалом, яку продав обвинуваченому за 300 гривень. З якою метою обвинувачений придбав цю гранату, вони не обговорювали.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.08.2023 за участю потерпілого ОСОБА_9 та змістом дослідженого в ході судового розгляду відеозапису проведення зазначеного слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_9 на місці вчинення кримінального правопорушення на території, зазначеній в обвинувальному акті, а саме: АДРЕСА_3 , показав про механізм та обставини отримання ним тілесних ушкоджень внаслідок вибуху гранати, зокрема, пояснив обставини аналогічно його показанням в ході судового розгляду, а також показав свою траєкторію руху через двір на зазначеній ділянці місцевості, своє місцезнаходження під час вибуху, місце розташування обвинуваченого та свідка ОСОБА_18 в той час, коли він проходив повз них та перед тим, як пролунав вибух.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.07.2023 за участю свідка ОСОБА_11 та змістом дослідженого в ході судового розгляду відеозапису проведення зазначеного слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_11 на місці вчинення кримінального правопорушення на території, зазначеній в обвинувальному акті, а саме: АДРЕСА_3 , відтворив обставини події, що мали місце 24 липня 2023 року, у тому числі показав про розташування його та ОСОБА_5 під час конфлікту між ними (перед гілками дерева), напрямок його руху та місцезнаходження під час вибуху.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 09.08.2023 з фототаблицею за участю свідка ОСОБА_22 та змістом дослідженого в ході судового розгляду відеозапису проведення зазначеного слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_22 на місці вчинення кримінального правопорушення на території, зазначеній в обвинувальному акті, а саме: АДРЕСА_3 , відтворила обставини події, що мали місце 24 липня 2023 року, пояснивши про обставини аналогічно її показанням в ході судового розгляду, у тому числі показала на місцевості місцерозташування ОСОБА_11 та ОСОБА_5 під час конфлікту між ними (перед гілками дерева), траєкторію руху та місцезнаходження ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_9 перед вибухом, а також показала рух руки ОСОБА_5 під час кидання гранати.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.08.2023 за участю підозрюваного ОСОБА_5 та змістом дослідженого в ході судового розгляду відеозапису проведення зазначеного слідчого експерименту, в тій частині, де ОСОБА_5 на місцевості, зазначеній в обвинувальному акті, а саме: АДРЕСА_3 , підтвердив наявність конфлікту між ним та ОСОБА_11 та факт кидання ним гранати, яку він придбав цього дня раніше.

Оцінюючи показання потерпілого та свідків, які були надані ними безпосередньо суду у судовому засіданні, суд зазначає, що показання в цілому є послідовними та повністю узгоджуються як між собою, так і з іншими дослідженими судом доказами, зокрема, відомостями протоколів слідчих експериментів за участю потерпілого, свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_10 .. Показання свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_10 є однозначними щодо причин та розвитку конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_25 , а також факту кидання обвинуваченим гранати, в результаті чого стався вибух.

Розбіжності між показаннями потерпілого та свідків в тій частині, що потерпілий бачив під час голосної розмови між обвинуваченим та свідком, в руках ОСОБА_5 гранату, а свідкі ні, є несуттєвими та не впливають на висновки суду. Так, свідки зазначають, що не бачили гранату, а не наполягають на тому, що гранати в руках обвинуваченого перед конфліктом не було не було. Суд, зауважує, що свідок ОСОБА_10 була розташована на певній відстані збоку та позаду від обвинуваченого та ОСОБА_25 , сприйняття та оцінка навколишнього середовища особою залежить від її індивідуальних соціально-психологічних особливостей. При цьому суд також приймає до уваги, що свідки в момент вчинення кримінального правопорушення перебували в стані в стані алкогольного сп`яніння, про що вбачається як показань самих свідків, так і підтверджується обвинуваченим.

Невідповідність показань свідка ОСОБА_25 його показанням під час проведення слідчого експерименту за його участю в тій частині, що в судовому засіданні свідок пояснив про відсутність фізичного контакту між ним та обвинуваченим під час конфлікту, а в ході проведення слідчого експерименту зазначав про те, що вони штовхали один одного, є несуттєвою та не може ставити під сумнів показання свідка в цілому, які узгоджуються з іншими доказами, оскільки зазначене жодним чином не впливає на кваліфікацію та висновки про винуватість обвинуваченого. При цьому суд також приймає до уваги, що з моменту події злочину до моменту розгляду справи судом пройшов значний проміжок часу, свідок на момент вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, про обставини конфлікту свідок ОСОБА_10 , яка безпосередньо була очевидцем зазначеного конфлікту, надає стабільні та послідовні показання.

Щодо невідповідності показань свідка ОСОБА_8 в частині зазначення дати продажу ним гранати обвинуваченому - 24 червня 2025 року замість встановленої судом на підставі сукупності оцінки інших доказів дати 24 липня 2025 року, то суд зазначає, що ця невідповідність є несуттєвою, не впливає на висновки суду щодо встановлення дати вчинення кримінального правопорушення, такі показання свідка можуть бути обумовлені значним часом, який пройшов між подією та допитом свідка в суді, в зв`язку з чим свідок може не пам`ятати такі відомості, як точна дата. Крім того, сам обвинувачений зазначає про факт придбання ним гранати у ОСОБА_8 саме 24 липня 2025 року. А також про придбання гранати обвинуваченим саме 24 липня 2025 року зазначає свідок під час проведення слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.07.2023.

Винуватість ОСОБА_5 також доводиться такими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Протоколом огляду місця події від 24.07.2025 з додатком - фототаблицею до нього території земельної ділянки, що розміщена біля комплексу Nika за адресою: м. Харків, вул. Нескорених (колишня Героїв Праці), буд. 20/321 та багатоквартирного будинку за адресою: м. Харків, вул. Нескорених (колишня Героїв Праці), буд. 20/321А, в ході проведення якого виявлено воронку від вибуху округлої форми діаметром 20 см, виявлено та вилучено: речовину бурого кольору у вигляді калюжі неправильної форми розміром 60 на 25 см (було знято змив речовини), просочену речовиною бурого кольору білу матерію (тканину) та просочені речовиною бурого кольору білі паперові серветки, фрагмент скоби чеки гранати з маркуванням 61-83 УЗРГМ-2 583, чеку від гранати, одяг та речі, металеві уламки, зразки грунту, запобіжний важіль з маркуванням 61-83 УЗРГМ-2 583.

Змістом довідок про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів відповідно до яких вилучені під час проведення огляду місця події запобіжний важіль з маркуванням 61-83 УЗРГМ-2 583, запобіжна чека, металеві уламки належать до категорії безпечних.

Протоколами огляду речових доказів від 27.07.2023 та самими речовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні: електричним зварювальним апаратом GRANDMMA-340, 2 пачками електродів MONOLITH, електричною дисковою пилою синього кольору, 6 дисками для електричної дискової пили, 1 парою кросівок Nike, повербанком GeliusPro та зарядкою до нього, ножем з піхвами, рюкзаком чорним, штанами спортивними чорного кольору, футболкою трикотажною бежевого кольору, сандалями спортивними, сумкою чорного кольору. Зазначені речі належать обвинуваченому та підтверджують факт його перебування на місці вчинення кримінального правопорушення, що також не заперечується самим обвинуваченим.

Речовими доказами, які були досліджені безпосередньо під час судового розгляду: спусковим важелем запалу ручних осколкових гранат дистанційної дії УЗРГМ-2, запобіжною чекою з кільцем запалу ручних осколкових гранат, фрагментом бойової пружини накольного механізму уніфікованого запалу ручних гранат УЗРГМ-2 (УЗРГМ), 11 фрагментами корпусу ручної осколкової гранати оборонного типу Ф-1, зразками грунту з воронки, що були вилучені на місці події під час проведення огляду місця події 24 липня 2025 року.

Висновком експерта за результатами проведення судової вибухотехнічної експертизи №21663 від 03.08.2023 зі змісту якого слідує, що надані на дослідження 11 (одинадцять) металевих об`єктів, спусковий важіль запалу ручної осколкової гранати дистанційної дії УЗРГМ-2, запобіжна чека з кільцем запалу ручної гранати та бойова пружина накольного механізму уніфікованого запалу ручної гранати, є фрагментами (осколками) остаточно зібраного боєприпасу військового призначення, а саме - ручної осколкової гранати оборонного типу Ф-1.

Протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем), який містить в собі огляд сторінок мережі Інтернет з інформацією щодо властивостей ручної осколкової гранати оборонного типу Ф-1.

Речовими доказами, які були досліджені безпосередньо під час судового розгляду: фрагментом тканини з кров`ю людини групи В з ізогемаглютнінами анти-А, марлевим бинтом зі змивом з кров`ю людини групи В з ізогемаглютнінами анти-А, що були вилучені на місці події під час проведення огляду місця події 24 липня 2025 року.

Відповіддю №18/2020 від 26.07.2023 КНП ХОР ОНД на запит №8130/119/61/2023 від 26.07.2023 зі змісту якого слідує, що за результатом дослідження крові ОСОБА_9 на групу та резус належність та резус-антитіла від 24.07.2023 встановлено таке - B б (Ш), резус приналежність позитивна.

Висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи фрагмента тканини № 14/793-С/23 від 03.08.2023 зі змісту якого слідує, що на фрагменті тканини, вилученому в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи В з ізогемаглютнінами анти-А, походження якої від ОСОБА_9 не виключається, оскільки відповідно до завіреної ксерокопії відповіді 18/2020 КНП ХОР ОКЛ від 26.07.2023 на запит №8130/119/61/2023 від 26.07.2023 слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_26 ОСОБА_9 .

Висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи фрагмента марлевого бинта зі змивом № 14/792-С/23 від 04.08.2023 зі змісту якого слідує, що на фрагменті марлевого бинта зі змивом, вилученому в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи В з ізогемаглютнінами анти-А, походження якої від ОСОБА_9 не виключається, оскільки відповідно до завіреної ксерокопії відповіді 18/2020 КНП ХОР ОКЛ від 26.07.2023 на запит №8130/119/61/2023 від 26.07.2023 слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_26 ОСОБА_9 .

Протоколами огляду предметів від 09.08.2023 - DVD-R диску, на якому міститься чотири цифрові копії аудіозаписів повідомлень до служби 102 від 24.07.2023; CD-R диску, на якому міститься цифрова копія аудіозапису повідомлення виклику оператора служби 103 від 24.07.2023; та речовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні: чотирма цифровими копіями аудіозаписів повідомлень до служби 102 від 24.07.2023, які поміщені на DVD-R диск, цифровою копією аудіозапису повідомлення виклику оператора служби 103 від 24.07.2023, яка поміщена на CD-R диск. Зміст зазначених доказів підтверджує отримання потерпілим вибухової травми внаслідок вибуху гранати за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 20/231, біля магазину Nika.

Протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 25.08.2023 зі змісту якого слідує що ОСОБА_9 звернувся до СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області з заявою, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_27 по прізвиську ОСОБА_19 малознайомого йому громадянина, який 24.07.2023 на прилеглій території до кафе, розташованого на території торгового комплексу Nika за адресою: АДРЕСА_3 , кинув гранату Ф-1, яка в подальшому вибухнула, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження. Очевидцями вчинення цього кримінального правопорушення були ОСОБА_16 та ОСОБА_20 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 серпня 2023 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав на фотознімку під №2 чоловіка ( ОСОБА_5 ), який 24.07.2023 близько 16:00 за адресою: АДРЕСА_4 біля наливайки кинув гранату Ф-1, від якої відбувся вибух в результаті чого постраждав та отримав тілесні ушкодження ОСОБА_9 ..

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24 липня 2023 року, в ході якого свідок ОСОБА_11 впізнав під №1 чоловіка на ім`я ОСОБА_27 по прізвиську ОСОБА_19 (а саме: ОСОБА_5 ), який 24.07.2023 близько 16:00 за адресою: АДРЕСА_4 біля наливайки після конфлікту з ОСОБА_11 кинув гранату Ф-1, від якої відбувся вибух в результаті чого постраждав та отримав тілесні ушкодження знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_23 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24 липня 2023 року, в ході якого свідок ОСОБА_10 впізнала чоловіка під №3 на ім`я ОСОБА_27 по прізвиську ОСОБА_19 (а саме ОСОБА_5 ), який 24.07.2023 близько 16:00 за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 20/231 біля наливайки після конфлікту з ОСОБА_11 кинув гранату Ф-1, від якої відбувся вибух в результаті чого постраждав та отримав тілесні ушкодження знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_23 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 липня 2023 року, в ході якого свідок ОСОБА_8 впізнав чоловіка під фотознімком за №1 на ім`я ОСОБА_27 (а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якому 24.07.2023 близько 09:00 за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 20/231 біля наливайки він продав гранату Ф-1 за 300 гривень.

Картою виїзду швидкої медичної допомоги №1014 від 24.07.2023 зі змісту якої слідує, що за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 20/231, біля магазину Nika потерпілий отримав вибухову травму.

Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП ХОР ОНД №9.12193 від 18.08.2023 зі змісту якої слідує, що потерпілий ОСОБА_9 має вибухову травму (24.07.2023): гостру відкриту проникаючу тяжку черепно-мозкову травму: тяжке проникаюче діаметральне поранення з вхідним отвором в правій скроневій ділянці; забій головного мозку тяжкого ступеню з формуванням внутрішньомозкової гематоми правої скронево-тім`яної ділянки, внутрішньошлуночкового крововиливу, травматичного субарахноїдального крововиливу. Чужорідні тіла (кісткові уламки та уламок металевої щільності) в паренхімі головного мозку. Дирчасті переломи скроневої кістки праворуч. Уламковий перелом дистального метафізу правої ліктьової кістки. Рвані рани скроневої ділянки, рвані рани правого передпліччя, множинні рвані рани нижніх кінцівок, рвана рана паравертебрально на рівні L4. Стан після операції (24.07.2023): резекційної краніотомії в правій скроневій ділянці, видалення пластинчатої субдуральної гематоми та контузійних осередків правої скроневої частки.

Висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_9 №09-1264/2023 від 06.09.2023 зі змісту якого слідує, що у потерпілого ОСОБА_9 мала місце: гостра тяжка відкрита проникаюча черепно-мозкова травма з переломами правої скроневої та тім`яної кісток з забоєм головного мозку тяжкого ступеня, формуванням внутрішньо-мозкової гематоми правої скронево-тім`яної ділянки, внутришлункового та субарахноїдального крововиливу; уламчатий перелом правої ліктьової кістки зі зміщенням; забиті рани верхніх та нижніх кінцівок, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удару-стиснення та могли утворитися не пізніше 24.07.2023. За ступенем тяжкості гостра відкрита тяжка черепно-мозкова травма з її наслідками відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя (п.п.2.1.1, п.п.2.1.3.б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 від 17.01.1995 р. МОЗ України). Закритий уламковий перелом правої ліктьової кістки зі зміщенням відноситься до ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день) відповідно до п.п. 2.2.1 а, б, в і 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 від 17.01.1995 р. МОЗ України. За ступенем тяжкості забиті рани на верхніх та нижніх кінцівках відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше як 3 тижні (21 день) відповідно до п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 від 17.01.1995 року. Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитися від дії вибухового боєприпасу, в даному разі гранати Ф-1, про що вказано в постанові про призначення судово-медичної експертизи та в протоколах слідчих експериментів, а також в медичній документації. Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитися за обставин, вказаних під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 25.08.2023, за участю ОСОБА_10 від 09.08.2023, ОСОБА_11 від 25.07.2023, тобто під час вибуху боєприпасу, в даному разі гранати Ф-1.

Випискою із медичної картки амбулаторного хворого КНП ХОР ОНД від 25.07.2023 зі змісту якої слідує, що станом на 25 липня 2025 року 00 годину 10 хвилин ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Висновком експерта за результатами проведення судово-психіатричної експертизи №59 від 07.08.2023 зі змісту якого слідує, що ОСОБА_5 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_5 перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_5 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд не приймає до уваги карту виїзду швидкої медичної допомоги №973 від 24.07.2023, зміст протоколу огляду предметів від 09.08.2023 та зміст аудіозапису повідомлень до служби 102 від 24.07.2023, які містяться на DVD-R диску в тій частині, яка містить відомості про звернення ОСОБА_5 за медичною допомогою з приводу отриманих під час вибуху гранати тілесних ушкоджень, оскільки такі дані повністю спростовуються висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи №09-1080/2023 від 26 липня 2023 року зі змісту якого слідує, що на момент огляду у ОСОБА_5 будь-яких наявних тілесних ушкоджень або їх слідів встановлено не було, у зв`язку з чим ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не встановлювався.

Оцінивши досліджені в ході судового розгляду докази у їх сукупності, суд зазначає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю, суд погоджується з кваліфікацією органом досудового розслідування його дій щодо незаконного придбання, зберігання та носіння ручної осколкової гранати оборонного типу Ф-1 за ч. 1 ст. 263 КК України, а його дії щодо здійснення вибуху гранати та спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 суд кваліфікує за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, та за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент посягання, перекваліфікувавши його дії з ч.2 ст.15, п. 1, 5 ч.2 ст.115 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акту обвинувачувався у тому, що 24.07.2023 близько 16:00, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці на відкритій ділянці місцевості біля торгового комплексу «Nika», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 20/321 та неподалік багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 20/321А, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у останнього стався словесний конфлікт з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у ОСОБА_5 виник злочинний прямий умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство) ОСОБА_11 та непрямий умисел на протиправне заподіяння смерті невизначеному колу людей (умисне вбивство), тобто двох або більше осіб, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з метою реалізації якого, ОСОБА_5 дістав зі своєї сумки зібраний боєприпас військового призначення, а саме ручну осколкову гранату оборонного типу Ф-1 із запалом ручної осколкової гранати дистанційної дії УЗРГМ-2, яку без передбаченого законом дозволу носив при собі. Далі, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його протиправні дії є небезпечними не тільки для життя однієї людини, а і для життя багатьох осіб, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті іншій людині та невизначеному колу осіб, тобто двом або більше особам, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, витягнув запобіжну чеку запалу УЗРГМ-2, відігнувши два відрізки дроту, які проходять через отвори в корпусі запалу, таким чином привів її у бойове положення, усвідомлюючи, що в даний час від нього на невеликій відстані перебувають ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді можливого настання смерті не тільки однієї людини, а і багатьох осіб, свідомо припускаючи таку можливість та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 та не бажаючи настання наслідків у вигляді смерті інших осіб, проте припускаючи їх настання, умисно кинув ручну осколкову гранату оборонного типу Ф-1, усвідомлюючи її бойові властивості, які передбачають розліт осколків після вибуху для ураження живих цілей, тобто розуміючи реальну небезпеку для життя і здоров`я вказаних осіб, які перебували на місці та осіб, які могли б опинитися в радіусі її вибухової дії. В результаті протиправних дій ОСОБА_5 відбувся вибух, від якого ОСОБА_9 отримав відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-1264/2023 від 06.09.2023 тяжкі, середні та легкі тілесні ушкодження. ОСОБА_5 свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та непрямий умисел на протиправне заподіяння смерті невизначеному колу людей (умисне вбивство), тобто двох або більше осіб, вчиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб не довів до кінця, хоча і виконав усі дії, які вважав необхідними, із причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілому ОСОБА_9 викликали швидку медичну допомогу та останнього доставлено до КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня», де ОСОБА_9 було надано медичну допомогу, а інші особи не отримали тілесних ушкоджень.

Кваліфікацію дій ОСОБА_5 органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 15, п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України як закінчений замах на вбивство, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), двох або більше осіб, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, суд вважає неправильною, оскільки зазначене обвинувачення носить характер припущення, сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів не доведено поза розумним сумнівом формулювання обвинувачення в такий спосіб, щоб підтвердити існування викладених в обвинувальному акті обставин з урахуванням наявності умислу обвинуваченого на заподіяння смерті будь-якій особі.

Так, обвинувачений, не погоджуючись з висунутим йому обвинуваченням, категорично заперечував наявність у нього умислу на вбивство як потерпілого, так і інших осіб, зазначивши, що він кинув гранату, оскільки вона була приведена в бойовий стан і вибух був неминучим, потерпілого він в цей момент не бачив, тілесні ушкодження потерпілий отримав випадково опинившись в радіусі вибухової дії.

Відповідно до ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Питання про наявність чи відсутність умислу на вбивство необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного й потерпілого, що передувало події, їхні стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що діючи з непрямим умислом здійснив замах на протиправне заподіяння смерті невизначеному колу людей, до якого у даному випадку належить потерпілий ОСОБА_9 , отже сторона обвинувачення констатує про відсутність прямого умислу у обвинуваченого на спричинення смерті потерпілого.

Разом з цим, замах на вбивство може бути вчинений лише за наявності прямого визначеного умислу на заподіяння смерті потерпілому, коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання, що прямо свідчить на неправильність кваліфікації дій обвинуваченого в частині спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Що стосується оцінки наявності прямого умислу обвинуваченого на спричинення смерті ОСОБА_11 , то суд вважає, що наданими стороною обвинувачення доказами не спростована версія сторони захисту про відсутність умислу на вбивство ОСОБА_11 , сам факт наявності конфлікту та неприязних стосунків не може свідчити про наявність такого умислу.

Оцінюючи сукупність усіх обставин вчиненого діяння, суд зазначає, що, як встановлено під час судового розгляду на підставі показань потерпілого та свідків, протоколів проведення слідчих експериментів за їх участю, а також протоколу огляду місця події, в момент вибуху ОСОБА_11 відійшов від обвинуваченого на відстань двох-трьох кроків, що складає близько 1,5 2 метра, в той час воронка від вибуху розташована на відстані близько 10 метрів від місця, де стояв обвинувачений. При цьому, відсутні достатні докази, які б поза розумним сумнівом свідчили б про те, що обвинувачений цілився гранатою у ОСОБА_11 або в місце, в якому безпосередньо той знаходився. Також під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 показує напрямок руху ОСОБА_11 перед вибухом та напрямок замаху руки обвинуваченого, які не співпадають. Також суд приймає до уваги, що в результаті вибуху ОСОБА_11 не отримав жодних тілесних ушкоджень, в той час як тяжкі тілесні ушкодження отримав потерпілий ОСОБА_9 , який був на значній відстані від ОСОБА_11 .

Зазначене свідчить про відсутність прямого умислу на заподіяння смерті ОСОБА_11 та повністю спростовує правильність кваліфікації дій обвинуваченого органом досудового розслідування.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.

Отже, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства. Наявність конфлікту та неприязних стосунків між винним та потерпілим (потерпілими) не виключає наявність в діях обвинуваченого складу хуліганства.

Як встановлено в ході судового розгляду, конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_11 стався в громадському місці з незначного приводу зауваження з боку ОСОБА_5 щодо поведінки ОСОБА_11 , при цьому, як встановлено з показань потерпілого, обвинувачений під час словесного конфлікту тримав в руках гранату. Про демонстрацію гранати обвинуваченим раніше в цей же день також зазначили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Зазначені обставини, а також приведення гранати у бойовий стан та здійснення у подальшому її вибуху, безумовно свідчать про зухвалу поведінку обвинуваченого та бажання обвинуваченого протиставити себе оточуючим, показати свою зверхність, проявити зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та своє домінування над іншими.

Таким чином, суд враховує місце вчинення кримінального правопорушення громадське місце, а саме відкрита ділянка місцевості неподалік торгового центру та багатоквартирного житлового будинку, характер дій кожного з учасників конфлікту, демонстрація бойової гранати обвинуваченим іншим особам, безпідставність та безпричинність дій обвинуваченого, які полягали у здійсненні ним вибуху гранати, та зазначає, що ці обставини свідчать про наявність у обвинуваченого мотивів явної неповаги до суспільства та такої обов`язкової ознаки хуліганства, як особлива зухвалість. На думку суду, поведінка обвинуваченого свідчить про те, що у його свідомості мало місце переконання про його домінування та можливість такої протиправної поведінки, про що свідчить його непропорційна реакція на поведінку потерпілого, судом також не встановлено наявність особистого мотиву на заподіяння смерті як ОСОБА_11 , так і іншим особам, що в повній мірі відповідає диспозиції ст.296 КК України.

Аналогічний висновок містять постанови ВС від 25 січня 2022 року в справі № 161/2203/20 та від 28 січня 2025 року у справі №681/742/19).

Ч. 4 ст. 296 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Кваліфікуючою ознакою хуліганства, що передбачена ч. 4 ст. 296 КК України, є застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для заподіяння тілесних ушкоджень. Таке застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета полягає у фактичному їх використанні для спричинення шкоди здоров`ю та заподіяння тілесних ушкоджень, використанні бойових властивостей вогнепальної зброї, направленні такої зброї на особу, здійсненні пострілу в сторону потерпілого, намаганні завдати ударів ножем потерпілому, киданні ножа з метою ураження потерпілого, приставлянні ножа (його колото-ріжучої частини) до тіла потерпілого. Ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд враховує той факт, що при здійсненні ним хуліганських дій останній застосував гранату, яка відповідно до висновку судової вибухотехнічної експертизи №21663 від 03.08.2023 є боєприпасом військового призначення, а саме ручною осколковою гранатою оборонного типу Ф-1, внаслідок вибуху були заподіяні потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, вчинення хуліганських дій із застосуванням гранати створювало реальну загрозу для життя та здоров`я інших громадян.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 щодо спричинення потерпілому ОСОБА_28 тяжких тілесних ушкоджень підлягають окремій кваліфікації за ч.1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент посягання. Сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_5 вчинив у тому числі кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК.

Обвинувачений ОСОБА_5 також не заперечував той факт, що тяжкі тілесні ушкодження були отримані потерпілим саме внаслідок вибуху гранати, яку кинув обвинувачений.

Доводи сторони захисту про відсутність у обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень суперечать дослідженим під час судового розгляду доказам та спростовуються наступним.

Обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 121 КК, є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема з урахуванням способу, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації тілесних ушкоджень, причин припинення злочинних дій, поведінки винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунків.

Так, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст. 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого, у вигляді завдання тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками.

Розмежування умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ч. 1 ст. 121 КК) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (стаття 128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Крім того, під час визначення ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах із матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Надаючи оцінку діям обвинуваченого, суд зазначає, що дії обвинуваченого мали активний та раптовий характер, обвинувачений має досвід військової служби та навички поводження зі зброєю, що було підтверджено самим обвинуваченим в судовому засіданні, а отже розумів особливу вразливу дію застосованого знаряддя та такі можливі наслідки, як поранення людей, що були поруч. Навмисне кидання гранати перед собою вперед, що підтверджено показаннями свідка ОСОБА_10 як під час судового розгляду, так і під час проведення слідчого експерименту, а також місцем розташування воронки від вибуху на значній відстані від місця, де був обвинувачений, виключає ознаки необережності в діях останнього. При цьому суд також враховує, що події кримінального правопорушення відбувались в громадському місці, неподалік розташування торгового центру та багатоквартирного житлового будинку, повз ділянки, де відбувались події, проходила пішохідна стежка.

Зазначені обставини встановлені судом за сукупністю досліджених доказів, у тому числі показань обвинуваченого, потерпілого, свідків, протоколом огляду місця події, протоколами проведення слідчих експериментів. Ці обставини поза розумним сумнівом підтверджують, що обвинувачений умисно кидаючи приведену в бойовий стан гранату в громадському місці, знав про особливу вразливу дію застосованого знаряддя і такі можливі наслідки, як поранення потерпілого, поява якого не могла бути неочікуваною для обвинуваченого враховуючи місце події, а також те, що потерпілий перебував в момент кидання гранати на незначній відстані від обвинуваченого, про що слідує з показань самого потерпілого та змісту протоколів проведення слідчого експерименту за участю потерпілого та свідка ОСОБА_10 .

Суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що обвинувачений не міг не розуміти суспільну небезпечність вчинених дій, хоча і не бажав, але свідомо припускав можливість настання наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, тяжкість цих наслідків у його свідомості не була конкретизована, тобто він діяв із невизначеним та непрямим умислом, а тому є всі підстави констатувати наявність непрямого умислу в діях ОСОБА_5 щодо завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, за яких особа хоча не бажає заподіяти, але свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, однак при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкості цієї шкоди. У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, тобто за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Аналогічний висновок містить постанова ВС від 16 вересня 2021 року у справі № 278/3271/19.

Доводи обвинуваченого про те, що запобіжне кільце чеки з гранати висмикнув свідок ОСОБА_11 під час штовханини між ними, та оскільки кільце загубилось, а обвинувачений фізично не зміг зажати гранату рукою, то він з метою уникнення вибуху в його руці та уникнення тяжких наслідків, маючи пару секунд від характерного клацання до вибуху, кинув гранату вгору в крону дерева, суд вважає хибними та суперечливими, та такими, що повністю спростовуються дослідженими судом доказами.

Вирішення питання, чи діяв обвинувачений в стані крайньої необхідності, залежить від сукупності обставин, установлених під час розгляду справи. Зокрема, має бути встановлено, чи була наявною небезпека, що безпосередньо загрожувала особі чи охоронюваним законом цієї людини чи інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави. чи можна було усунути зазнала особа посягання та чи були її дії зумовлені захистом від такого посягання.

Так, обвинувачений під час судового розгляду наполягає, що запобіжне кільце чеки гранати висмикнув ОСОБА_11 , що суперечить показанням обвинуваченого під час проведення слідчого експерименту за його участю, під час якого він про таке не зазначає, показуючи, що кільце загубилось під час штовханини. Також такі доводи обвинуваченого повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_10 як в судовому засіданні, так і під час проведення слідчих експериментів за їх участю. При цьому, свідок ОСОБА_10 , яка безпосередньо спостерігала за розвитком конфлікту, надає стабільні та послідовні показання про те, що під час, коли обвинувачений та ОСОБА_11 штовхали один одного, гранати в руках зазначених осіб вона не бачила.

Крім того, доводи обвинуваченого про те, що він був під гілками дерева та кинув гранату вгору та праворуч в крону дерева, що зменшити вибухову дію, повністю спростовуються показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які показали на місці події, що обвинувачений в момент конфлікту зі свідком та кидання гранати був розташований перед деревом, а отже гілля верби знаходилось позаду нього.

Також неспроможними є доводи обвинуваченого щодо того, що граната випала випадково з його сумки, оскільки застібка змійка розходилась та сумку неможливо було застебнути, що повністю спростовується оглянутим під час судового розгляду речовим доказом - сумкою обвинуваченого, яка була вилучена у нього, а саме судом встановлено, що застібка змійка знаходиться в справному стані, будь-яких вад у її роботі не виявлено.

Суд також зазначає про неспроможність доводів обвинуваченого про придбання ним гранати 24 липня 2025 року за завданням дільничного інспектора поліції, оскільки такі доводи не підтверджені жодними доказами, стороною захисту не було заявлено будь-яких клопотань на підтвердження такої версії. Крім того, судом не встановлено участі обвинуваченого в проведенні будь-яких негласних слідчих (розшукових) заходах у встановленому КПК України порядку, що могло б виключати кримінальну відповідальність. Сам факт придбання, зберігання та носіння гранати за зазначених у вироку обставин обвинуваченим не заперечується.

Вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч. 1 ст.121 КК України, за результатами оцінки досліджених в ході судового розгляду доказів суд вважає доведеною.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Оскільки обвинувачений під час судового розгляду не визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, суд вважає відсутнім щире каяття, зазначене органом досудового розслідування як обставина, що пом`якшує покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому зв вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Суд виключає з обсягу обвинувачення зазначення стороною обвинувачення вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, оскільки формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не містить зазначення про вчинення цього кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він відповідно до положень ст.89 КК України не мав судимостей на час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, військовозобов`язаний, є внутрішньо переміщеною особою,не працює, неодружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, відсутні відомості щодо наявності негативної або позитивної характеристики обвинуваченого за місцем проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання, особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, що відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України, призначити обвинуваченому покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України в межах санкцій статей кримінального закону у виді позбавлення волі за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до положень ст. 70 КК шляхом часткового складання призначених покарань.

Враховуючи ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність обставини, що обтяжує покарання, підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 із застосуванням ст. 69, ст. 69-1 КК України судом не встановлено.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2023 ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на 100 (сто) годин, вирок набрав законної сили, відбутого покарання за зазначеним вироком ОСОБА_5 не має.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення до ухвалення вироку Київським районним судом м. Харкова від 08 серпня 2023 року, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 остаточне покарання відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком більш суворим покаранням за цим вироком.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 26 липня 2023 року у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому був неодноразово був продовжений без визначення розміру застави у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Витрати на залучення експерта по проведенню судової вибухотехнічної експертизи № 21663 від 03.08.2023 в розмірі 5974, 50 гривень, комплексної судової вибухотехнічної експертизи та експертизи з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху (пострілу) №21652/21653 від 09.08.2023 в розмірі 8125,32 гривень, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо скасування арешту майна, суд вирішує на підставі ч. 4 ст. 174 КПК, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження відсутній.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

-за ч. 1 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років;

-за ч. 4 ст. 296 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років;

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків за цим вироком та за вироком Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2023 року шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім більш суворим за цим вироком у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покаранняОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку з 28 березня 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з дати його фактичного затримання 24 липня 2023 року по 27 березня 2025 року включно.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експертів в сумі 14099, 82 гривень.

Речові докази -електричний зварювальний апарат GRANDMMA-340, 2 пачки електродів MONOLITH, електричну дискову пилу синього кольору, 6 дисків для електричної дискової пили, 1 пару кросівок Nike, повербанк GeliusPro та зарядку до нього, ніж з піхвами, рюкзак чорний, штани спортивні чорного кольору, футболку трикотажну бежевого кольору, сандалі спортивні, сумку чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області - після набрання вироком законної сили повернути власнику.

Речові докази - спусковий важіль запалу ручних осколкових гранат дистанційної дії УЗРГМ-2, запобіжну чеку з кільцем запалу ручних осколкових гранат, фрагмент бойової пружини накольного механізму уніфікованого запалу ручних гранат УЗРГМ-2 (УЗРГМ), 11 фрагментів корпусу ручної осколкової гранати оборонного типу Ф-1, зразки грунту з воронки, фрагмент тканини з кров`ю людини групи В з ізогемаглютнінами анти-А, марлевий бинт зі змивом з кров`ю людини групи В з ізогемаглютнінами анти-А, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області - після набрання вироком законної сили знищити.

Скасувати арешт на зазначене майно, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 26 липня 2023 року.

Речові докази - чотири цифрові копії аудіозаписів повідомлень до служби 102 від 24.07.2023, які поміщені на DVD-R диск, цифрову копію аудіозапису повідомлення виклику оператора служби 103 від 24.07.2023, яка поміщена на CD-R диск, - після набрання вироком законної сили залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0001698 від 24 липня 2023 року.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3