Справа № 161/3229/25
Провадження № 1-кп/161/648/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 квітня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000027 від 28.01.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Озеряни Луцького району Волинської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, утриманців не має, інвалід 2 групи, не працює, раніше судимий вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 31.10.2011 за ч. 4 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, 20.05.2019 на підставі ст.81 КК України Крижопільським районним судом Вінницької області звільнений умовно-достроково, невідбута частина покарання становила 2 роки 3 місяці 27 днів,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_5 27 січня 2025 року близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та кримінально-протиправний характер своїх дій, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних стосунків із рідним братом ОСОБА_4 (у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «про запобігання та протидію домашньому насильству»), тримаючи у правій руці металевий черпак умисно наніс ним один удар в ділянку голови потерпілого.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_4 отримав відповідно до висновку судово-медичного експерта за №98 від 29.01.2025, тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани лобно-скроневої ділянки голови зліва. За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у тому, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , визнав повністю. Не оспорюючи фактичних обставин, суду надав показання про те, що 27 січня 2025 року о 18 годині в будинку за місцем проживання, у кімнаті, де проживає брат, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки, наніс один удар в голову потерпілого металевими черпаком. Попросив у судовому засіданні пробачення у рідного брата. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд не призначати суворе покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 не заперечив щодо розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, покарання просив призначити на розсуд суду. Пояснив, що з братом проживають в одному будинку, у різних частинах, обоє перебували в стані алкогольного сп`яніння, посварилися через телевізор, який брат хотів забрати. Рідний брат попросив у нього пробачення і він його вибачив.

Прокурор у дебатах просила суд застосувати до обвинуваченого покарання у виді пробаційного нагляду терміном два роки, а також на три місяці застосувати обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників.

Захисник обвинуваченого у дебатах просив застосувати до обвинуваченого покарання у виді пробаційного нагляду терміном один рік, оскільки запропоноване прокурором покарання є занадто суворим і максимальним, передбаченим санкцією відповідної частини статті кримінального закону.

Суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставинами, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є передбачені п.6-1) вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та п.13) вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, призначаючи покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, однак вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, попросив пробачення у потерпілого в судовому засіданні і той йому вибачив, має постійне місце проживання, вчинене ним кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, потерпілий не наполягав на призначенні суворого покарання. Обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом 2 групи.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді пробаційного нагляду із застосуванням обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників строком три місяці.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, згідно п.5) направлення для проходження програми для кривдників.

Тому суд з метою необхідності зміни насильницької поведінки обвинуваченого у майбутньому та формування у нього неагресивної моделі поведінки у стосунках, як з потерпілим, так і з оточуючими, вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_5 слід застосувати обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Такий обмежувальний захід із покладенням обов`язку буде сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я його та оточуючих, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 110, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановлення його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 3 (трьох місяців).

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 390-1 КК України за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Речові докази: металевий черпак, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1