Справа № 752/3269/25
Провадження №: 1-кп/752/1635/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001051 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Городок Ружинського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, який працює водієм ПП «Мережа-Авто», одруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина 2007 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В :

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Так, 17 вересня 2024 року, приблизно о 12 год 02 хв., водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автобусом марки «Mercedes-Benz 313 CDI», р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи перевезення пасажирів по автобусному маршруту регулярних перевезень «Демівщина - Київ АС Видубичі», рухаючись головною дорогою, а саме третьою (крайньою лівою) смугою проїзної частини Столичного Шосе у місті Києві, зі сторони вулиці Любомирської, в напрямку вулиці Старокиївської, зі швидкістю 88,04 км/год. ± 3,52 км/год., яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці 50 км/год., наближався до нерегульованого перехрестя з вулицею Конча-Заспинською.

В салоні автобусу марки «Mercedes-Benz 313 CDI», р.н. НОМЕР_1 перебували пасажири: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_15 .

В цей час другорядною дорогою, а саме проїзною частиною вулиці Конча-Заспинської у місті Києві рухався технічно справний автомобіль марки «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , яка виїхала на нерегульоване перехрестя Столичного Шосе і вулиці Конча-Заспинської у місті Києві, зупинилася в межах першої (крайньої правої) смуги Столичного Шосе та порушивши вимоги пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України (які в тому числі перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору) розпочала рух автомобілем марки «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_2 з подальшим виконанням маневру лівого повороту на Столичне шосе (в напрямку вулиці Любомирської), рухаючись зправа наліво відносно напрямку руху автобусу марки «Mercedes-Benz 313 CDI», р.н. НОМЕР_1 .

Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.3, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виявились у тому, що він 17 вересня 2024 року, приблизно о 12год. 02хв., керуючи джерелом підвищеної небезпеки, а саме автобусом марки «Mercedes-Benz 313 CDI», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись третьою (крайньою лівою) смугою проїзної частини Столичного шосе у місті Києві, зі сторони вулиці Любомирської, в напрямку вулиці Старокиївської, маючи об`єктивну можливість спостерігати за показниками спідометра та обрати безпечну швидкість в межах дозволеної, усвідомлюючи, що на даній ділянці дороги максимально дозволена швидкість руху становить 50 км/год., свідомо порушуючи швидкісний режим та нехтуючи безпечними прийомами керування, наближаючись до нерегульованого перехрестя з вулицею Конча-Заспинською у місті Києва, маючи об`єктивну можливість спостерігати момент початку руху автомобілю марки «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_2 і усвідомити, що вказаний автомобіль створив небезпеку для його руху, будучи зобов`язаним в такому випадку негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, маючи об`єктивну змогу зупинити керований ним автобус марки «Mercedes-Benz 313 CDI», р.н. НОМЕР_1 шляхом застосування екстреного гальмування, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку і відповідно зреагувати на її зміни, внаслідок чого, виїхавши на нерегульоване перехрестя Столичного Шосе та вулиці Конча-Заспинської у місті Києві, допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_16 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля марки «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , спричинено тілесні ушкодження, внаслідок яких вона померла на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та спричинило смерть потерпілої ОСОБА_24 , тобто ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним, вибачився перед потерпілими, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював, а також підтвердив встановлені обставини справи.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що в той день рухався у третій полосі шоссе, під`їжджав до перехрестя, машину потерпілої ОСОБА_24 помітив, але не помітив увімкненого показчика повороту, думав що вона поверне в сторону Обухова у попутному напрямку, тому пізно зреагував, при цьому їхав швидко. Підтвердив, що його автомобіль був технічно справним, дорожнє покриття сухим, погода була ясною. Визнав факт порушення ПДР, які зазначені в обвинувальному акті, спричинення тілесних ушкоджень потерпілим та причинно-наслідковий зв`язок між ними. Зазначив, що вибачався перед потерпілими, пропонував допомогти з лікуванням. Шкодує що так сталося.

Показання ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та спричинило смерть потерпілої ОСОБА_24 та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

3. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

У вказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, у постанові від 28.02.2024 по справі № 183/2097/23 Верховний Суд зазначив, що щирим каяттям є відверта негативна оцінка винною особою своєї кримінально караної поведінки, визнання тих обставин, які їй ставляться в провину, а отже, характеризує її поведінку після вчинення злочину з позиції психологічної переорієнтації, коли вона справді засуджує свій вчинок та визнає його антисуспільний характер, про що мають свідчити відповідні об`єктивні дані.

З огляду на вказане, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання допомоги потерпілим безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_7 , суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив необережний злочин, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має середню спеціальну освіту, працює водієм ПП «Мережа-Авто», відповідно до характеристики з місця роботи характеризується виключно позитивно, порушень правил дорожнього руху до подій, вказаних в обвинувальному акті, не вчиняв, одружений та має на утриманні неповнолітнього сина 2007 року народження.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023, винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

Отже, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Як роз`яснено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 винесеній у справі № 702/301/20, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 14.09.2023 за результатами розгляду справи № 524/12818/21, санкція ч. 2 ст. 286 КК України надає суду можливість як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Указане положення закону має альтернативний характер застосування і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд («судова дискреція») залежно від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків, тощо.

З огляду на викладене, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, враховуючи відомості про особу обвинуваченого та його посткримінальну поведінку, а також те, що в діях потерпілої ОСОБА_24 також наявні порушення ПДР, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у розмірі, наближеному до мінімального, що сприятиме запобіганню вчиненню останнім нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху та буде достатнім для його виправлення.

Крім цього, ураховуючи наявність встановлених судом пом`якшуючих обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вбачає підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ст. 76 КК України, тобто в умовах здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого протягом іспитового строку.

Підстав для незастосування до обвинуваченого додаткового покарання, враховуючи наслідки кримінального правопорушення, суд не знаходить, а тому суд вважає правильним застосувати до ОСОБА_7 додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

На переконання суду, у даному випадку саме таке покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені, що не позбавляє права потерпілих, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, звернутися до суду з відповідними позовами у порядку цивільного судочинства.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати по справі на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судових експертиз під час досудового розслідування, які становлять 15918 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімнадцять) гривень 00 (нуль) копійок - стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368-370, 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-диск для лазерних систем зчитування формату CD-R марки "Verbatim", який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0001051 - залишити при матеріалах даного кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 15918 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімнадцять) гривень 00 (нуль) копійок, а саме:

- судова автотехнічна експертиза технічного стану транспортного засобу - 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок (висновок експерта від 17.10.2024 № СЕ-19/111-24/55098-ІТ);

- судова автотехнічна експертиза технічного стану транспортного засобу - 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок (висновок експерта від 14.10.2024 № СЕ-19/111-24/55088-ІТ);

- судова фототехнічна експертиза - 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок (висновок експерта від 09.10.2024 № СЕ-19/111-24/57668-ФП);

- судова інженерно-транспортна експертиза - 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок (висновок експерта від 28.10.2024 № СЕ-19/111-24/61849-ІТ);

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1