Провадження № 1-кс/947/4882/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025 року місто Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, маючий повну середню освіту, неодруженого, без дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч.2 ст.369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

04 квітня 2025 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 1059800 гривень.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 30.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На думку слідчого застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подала письмові заперечення проти задоволення клопотання в яких звернула увагу на завищену кваліфікацію дій підозрюваного, формальність зазначених слідчим процесуальних ризиків, непомірний розмір запропонованої прокурором застави. Крім того, на думку адвоката, інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, що не пов`язані із триманням під вартою можуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

2.3. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

03.04.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.2 ст.369-2 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, що у зв`язку із початком повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів, а також залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами. Строк проведення зазначеної мобілізації, неодноразово продовжувався та діє станом на теперішній час.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 22 даного Закону передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених Указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону у період воєнного стану, передбачений Правилами перетинання державного кордону громадянами України» (далі Правила), які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Відповідно до п. 2-8 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів:

- військових, правоохоронних органів;

- військових адміністрацій;

- медичних закладів;

- відправників чи отримувачів гуманітарної допомоги.

Рішення про виїзд за межі України, яке дає можливість перетину державного кордону, приймається на строк не більше шести місяців.

Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації надсилають до Адміністрації Держприкордонслужби рішення про виїзд за межі України зазначених в абзаці першому цього пункту осіб для врахування під час їх виїзду за межі України.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 30 календарних днів з дня перетину державного кордону.

У разі перевищення строків перебування осіб за кордоном та/або зміни мети виїзду за кордон, що встановлені цим пунктом, Мінінфраструктури та військові адміністрації скасовують своє рішення про виїзд за межі України відповідних осіб протягом семи робочих днів з моменту встановлення фактів зазначених порушень.

Так, у невстановлений час, але не раніше 24.02.2022, у ОСОБА_4 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з корисливих мотивів виник прямий умисел на організацію незаконного переправлення через державний кордон України чоловіків призивного віку, яким заборонено виїзд за межі країни під час дії воєнного стану.

Не зважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, всупереч обов`язку неухильного дотримання вищевказаних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, усуваючи перешкоди, з метою особистого збагачення, вирішив підшукати осіб яким заборонено виїзд за межі країни під час воєнного стану, для організації незаконного їх переправлення через державний кордон України.

Так, на початку листопада 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись на території АЗС «Окко» по вул. Балківська 115, у м. Одесі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час знайомства з військовослужбовцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомив йому, що за допомогою своїх знайомих з числа Медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) зможе організувати виготовлення відповідних документів близьким родичам, що у послідуючому дає право ОСОБА_7 на звільнення з лав Збройних сил України та виїзду за кордон.

При цьому, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що працівниками МСЕК буде виготовлено його матері довідку про інвалідність (згідно п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі) та для вирішення вказаного питання необхідно йому надати 6500 доларів США. Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що грошові кошти можна надати частинами, а саме 500 доларів США разом з особистими документами матері відразу, через 2-3 тижні 1500 доларів США та 4500 доларів США після надання довідки про інвалідність матері.

Зрозумівши, що запропоновані умови оформлення медичних документів МСЕК матері є незаконними, ОСОБА_7 повідомив правоохоронний орган про злочин, що готується і був залучений працівниками правоохоронних органів до конфіденційного співробітництва та до негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту.

Згодом, 18.02.2025, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного перетину державного кордону України, в ході спілкування засобами мобільного зв`язку з ОСОБА_7 , наказав останньому передати 500 доларів США та призначив зустріч на 13:00 год. 19.02.2025 біля магазину «Цитрус» по вул. Пантелеймонівська, 21 у м. Одесі.

В подальшому, 19.02.2025 приблизно о 13:00 год., за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, прибув до магазину «Цитрус» по вул. Пантелеймонівській 21 у м. Одесі. та зустрівся з ОСОБА_4 . Під час зустрічі, ОСОБА_7 , за раніше наданою вказівкою ОСОБА_4 , передав йому першу частину грошових коштів в сумі 500 доларів США. Отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 , з метою організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України надав останньому інструкції, а саме наголосив, що: необхідно надати сканкопії ідентифікаційного коду, паспорту громадянина України, довідку з Пенсійного фонду матері, а також сканкопії ідентифікаційного коду, паспорту громадянина України, військового квитка ОСОБА_8 , після чого додому до матері ОСОБА_7 прийде невстановлена особа, яка її огляне, та у подальшому буде виготовлено документи МСЕК про наявність у неї інвалідності і матір зможе отримувати пенсію, як інвалід.

Крім того, в ході зазначеної розмови, ОСОБА_4 , з метою організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, повідомив, що після отримання інвалідності мамою, він зможе звільнитися із лав ЗСУ та він надасть йому свого водія, який безперешкодно його переправить через державний кордон України. В кінці розмови, ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_8 про наступну зустріч та передачу зазначених вище документів.

Далі, 21.02.2025, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного перетину державного кордону України, в ході спілкування засобами мобільного зв`язку з ОСОБА_7 , повідомив йому про необхідність передачі раніше зазначених документів та ще грошових коштів в сумі 100 доларів США та призначив зустріч на 13:00 год. 22.02.2025 біля магазину «Цитрус» по вул. Пантелеймонівська, 21 у м. Одесі.

В подальшому, 22.02.2025 приблизно о 13:00 год., за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 прибув до магазину «Цитрус» по вул. Пантелеймонівській 21 у м. Одесі. та зустрівся з ОСОБА_4 , де передав останньому грошові кошти в сумі 100 доларів США та копії своїх документів і матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . При зазначеній зустрічі, ОСОБА_4 ,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, надав інструкції ОСОБА_7 , а саме, про необхідність зустріти вдома, біля 11:00 год. 25.02.2025 особу, яка огляне його матір та у подальшому буде виготовлено відповідні документи про інвалідність і вона зможе отримувати пенсію, а ОСОБА_7 звільнитися з лав ЗСУ та безперешкодно виїде за кордон.

Далі, 27.03.2025, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного перетину державного кордону України, в ході спілкування засобами мобільного зв`язку з ОСОБА_7 , призначив зустріч на 14:00 год. 28.03.2025 біля магазину «Цитрус» по вул. Пантелеймонівська, 21 у м. Одесі.

В подальшому, 28.03.2025 приблизно о 14:00 год., за вказівкою ОСОБА_4 - ОСОБА_7 прибув до магазину «Цитрус» по вул. Пантелеймонівській 21 у м. Одесі. та зустрівся з ОСОБА_4 . В ході розмови, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що МСЕК ліквідовані, документи про встановлення інвалідності його матері виготовляють в Фонді соціального захисту осіб з інвалідністю у м. Києві і у зв`язку з цим необхідно ще почекати деякий час.

Крім того, в ході зазначеної розмови, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, надав інструкції ОСОБА_7 , про те, що коли його мати отримає довідку про інвалідність, йому необхідно з`явитися до ТЦК та СП з військовим квитком, де йому поставлять відмітку, яка надасть право на звільнення з лав ЗСУ. Після цього, ОСОБА_4 сказав ОСОБА_7 при наступній зустрічі передати грошові кошти в сумі 1000 доларів США.

В подальшому, 02.04.2025, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного перетину державного кордону України, в ході спілкування засобами мобільного зв`язку з ОСОБА_7 , призначив зустріч на 13:30 год. 03.04.2025 біля АЗС «Окко» по вул. Балківській 115, у м. Одесі та повідомив, що необхідно передати не 1000 доларів США, а 2000 доларів США.

Далі, 03.04.2025 приблизно о 13:50 год., за вказівкою ОСОБА_4 - ОСОБА_7 прибув до АЗС «Окко» по вул. Балківській 115, у м. Одесі, де його вже чекав ОСОБА_4 . В ході розмови ОСОБА_4 , повідомив, що документи про інвалідність матері через два тижні будуть готові. Крім того, ОСОБА_4 , маючий умисел на організацію незаконного переправлення через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, надав інструкцію та вказівки, щодо подальших дій ОСОБА_7 , після отримання інвалідності матір`ю, а саме, що ОСОБА_7 відведе до ІНФОРМАЦІЯ_5 невстановлена особа на ім`я ОСОБА_10 , де йому у військовому квитку зроблять відмітку, яка надає право на звільнення із лав ЗСУ та після звільнення ОСОБА_7 перевезе через державний кордон невстановлена особа, яка займається вантажними перевезеннями, а також перевозить через кордон чоловіків, яким допоміг зробити військово-облікові та медичні документи ОСОБА_4 .

Після розмови, за попередньою вказівкою ОСОБА_4 ОСОБА_7 передав йому в конверті раніше обговорену суму 2000 доларів США (грошові кошти 200 доларів США та імітаційні засоби у вигляді грошових коштів в сумі 1800 доларів), після чого ОСОБА_4 затримали правоохоронні органи.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави працівником Медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) та Київського міського відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, запевнивши, що в такому випадку його матір отримає інвалідність, а останній звільниться із лав ЗСУ та виїде за кордон.

Так, на початку листопада 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись на території АЗС «Окко» по вул. Балківська 115, у м. Одесі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи корисливий умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на працівника МСЕК, під час знайомства з військовослужбовцем ОСОБА_7 , повідомив йому, що за допомогою своїх знайомих з числа Медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) зможе організувати виготовлення відповідних документів близьким родичам, що у послідуючому дає право ОСОБА_7 на звільнення з лав Збройних сил України та виїзду за кордон.

При цьому, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що він здійснить вплив на працівників МСЕК, якими буде виготовлено його матері довідку про інвалідність і для вирішення вказаного питання необхідно йому надати 6500 доларів США. Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що грошові кошти можна надати частинами, а саме 500 доларів США разом з особистими документами матері відразу, через 2-3 тижні 1500 доларів США та 4500 доларів США після надання довідки про інвалідність матері.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі).

З урахуванням положень п. 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, особи, які мають одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи і супроводжують одного із таких батьків для виїзду за межі України, за наявності документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність, а також документів, що підтверджують спільне проживання (їх задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) збігається із задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) їх батьків чи батьків дружини (чоловіка), або здійснення догляду за своїми батьками чи батьками дружини (чоловіка), що підтверджується актом встановлення факту здійснення догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), або документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд. Акт встановлення факту здійснення догляду складається на підставі звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа з інвалідністю I чи II групи є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. На підставі такого звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням.

Зрозумівши, що запропоновані умови оформлення медичних документів МСЕК матері є незаконними, ОСОБА_7 повідомив правоохоронний орган про злочин, що готується і був залучений працівниками правоохоронних органів до конфіденційного співробітництва та до негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту.

Згодом, 18.02.2025, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в ході спілкування засобами мобільного зв`язку з ОСОБА_7 , наказав останньому передати 500 доларів США та призначив зустріч на 13:00 год. 19.02.2025 біля магазину «Цитрус» по вул. Пантелеймонівська, 21 у м. Одесі.

В подальшому, 19.02.2025 приблизно о 13:00 год., за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, прибув до магазину «Цитрус» по вул. Пантелеймонівській 21 у м. Одесі. та зустрівся з ОСОБА_4 . Під час зустрічі, ОСОБА_7 , за раніше наданою вказівкою ОСОБА_4 , передав йому першу частину грошових коштів в сумі 500 доларів США. Отримавши грошові кошти від ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , з метою реалізації свого прямого умислу на одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави надав останньому інструкції, а саме наголосив, що: необхідно надати для МСЕК сканкопії ідентифікаційного коду, паспорту громадянина України, довідку з Пенсійного фонду матері, а також сканкопії ідентифікаційного коду, паспорту громадянина України, військового квитка ОСОБА_8 , після чого додому до матері ОСОБА_7 прийде невстановлена особа, яка її огляне, та у подальшому буде виготовлено документи МСЕК про наявність у неї інвалідності і матір зможе отримувати пенсію, як інвалід.

Крім того, в ході зазначеної розмови, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що після отримання інвалідності мамою, він зможе звільнитися із лав ЗСУ, після чого він надасть йому свого водія, який «безперешкодно» його переправить через державний кордон України. В кінці розмови, ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_8 про наступну зустріч та передачу зазначених вище документів.

Далі, 21.02.2025, ОСОБА_4 , діючи з метою реалізації свого прямого умислу на одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, в ході спілкування засобами мобільного зв`язку з ОСОБА_7 , повідомив йому про необхідність передачі раніше зазначених документів для МСЕК та ще грошових коштів в сумі 100 доларів США, а також призначив зустріч на 13:00 год. 22.02.2025 біля магазину «Цитрус» по вул. Пантелеймонівська, 21 у м. Одесі.

В подальшому, 22.02.2025 приблизно о 13:00 год., за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 прибув до магазину «Цитрус» по вул. Пантелеймонівській 21 у м. Одесі. та зустрівся з ОСОБА_4 , де передав останньому грошові кошти в сумі 100 доларів США та копії своїх документів і матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . При зазначеній зустрічі, ОСОБА_4 ,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій державиі бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, надав інструкції ОСОБА_7 , а саме, про необхідність 25.02.2025 біля 11:00 год. зустріти вдома працівника МСЕК, який огляне його матір та у подальшому буде виготовлено відповідні документи про інвалідність і вона зможе отримувати пенсію, а ОСОБА_7 звільнитися з лав ЗСУ та безперешкодно виїде за кордон.

Далі, 27.03.2025, ОСОБА_4 , в ході спілкування засобами мобільного зв`язку з ОСОБА_7 , призначив зустріч на 14:00 год. 28.03.2025 біля магазину «Цитрус» по вул. Пантелеймонівська, 21 у м. Одесі.

В подальшому, 28.03.2025 приблизно о 14:00 год., за вказівкою ОСОБА_4 - ОСОБА_7 прибув до магазину «Цитрус» по вул. Пантелеймонівській 21 у м. Одесі. та зустрівся з ОСОБА_4 . В ході розмови, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що МСЕКи ліквідовані, документи про встановлення інвалідності його матері виготовляють працівники Київського міського відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністюі у зв`язку з цим необхідно ще почекати деякий час.

Крім того, в ході зазначеної розмови, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого прямого умислу на одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, повідомив ОСОБА_7 , що при наступній зустрічі для працівника Київського міського відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністюнеобхідно передати грошові кошти в сумі 1000 доларів США.

В подальшому, 02.04.2025, ОСОБА_4 , в ході спілкування засобами мобільного зв`язку з ОСОБА_7 , призначив зустріч на 13:30 год. 03.04.2025 біля АЗС «Окко» по вул. Балківській 115, у м. Одесі та повідомив, що необхідно передати не 1000 доларів США, а 2000 доларів США.

Далі, 03.04.2025 приблизно о 13:50 год., за вказівкою ОСОБА_4 - ОСОБА_7 прибув до АЗС «Окко» по вул. Балківській 115, у м. Одесі, де його вже чекав ОСОБА_4 . В ході розмови ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_7 , що документи про інвалідність матері працівник Київського міського відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністю видасть через два тижні.

Після розмови, за попередньою вказівкою ОСОБА_4 ОСОБА_7 передав йому в конверті раніше обговорену суму 2000 доларів США (грошові кошти 200 доларів США та імітаційні засоби у вигляді грошових коштів в сумі 1800 доларів), після чого ОСОБА_4 затримали правоохоронні органи.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленого ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

-протоколом про хід та результати проведення НСРД аудіо-, відеоконтролю ОСОБА_4 від 03.03.2025;

-протоколами огляду місця події від 03.04.2025;

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Доводи захисту щодо завищеної кваліфікації дій підозрюваного будуть предметом перевірки під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких та корупційних - ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

В той же час, підозрюваний офіційних джерел доходів не має, неодружений та без дітей.

У разі визнання його винним за ч.2 ст.369-2 КК України до нього неможливе застосування ст.75 КК України.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості.

Крім того, з врахуванням специфіки інкримінованого правопорушення, підозрюваний обізнаний із способами незаконного перетину кордону.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Підозрюваний особисто знає заявника у кримінальному провадженні.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

3.7. Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваній іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.8. Щодо інших ризиків

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не доведена наявність інших зазначених у клопотанні ризиків.

3.9. Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального злочину, що пов`язане із організацією незаконного переправленням осіб придатних до військової служби через державний кордон України в умовах воєнного стану, що опосередковано впливає на обороздатність держави, а також корупційного кримінального злочину, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, а також високий ступінь встановлених ризиків, то слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 908 400грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

3.10. Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися цілодобово з місця проживання без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з свідками, які будуть визначені слідчим або прокурором.

- носити електронний браслет.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти у випадку внесення застави.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч. 7 ст. 194 КПК України.

За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з врахуванням розміру застави підлягає частковому задоволенню.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 травня 2025 року включно.

Визначити розмір застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_4 , слід негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , на строк до 31 травня 2025 року включно наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися цілодобово з місця проживання без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з свідками, які будуть визначені слідчим або прокурором.

- носити електронний браслет.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1