Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/1422/25
Провадження № 1-кп/644/524/25
04.03.2025
УХВАЛА

Іменем України

04 березня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001463 від 04.10.2024, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харків, громадянки України, яка працює інструктором з фізичної культури КЗ «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 108 ХМР», зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, раніше не судимої, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 03.10.2024 приблизно о 15 годині 25 хвилин, керувала технічно справним автомобілем марки «PEUGEOT 107», р.н. НОМЕР_1 , на якому рухалась зі сторони вул. Багратіона по проспекту Олександрівському в напрямку вул. Мішина в м. Харкові, зі швидкістю приблизно 63-66 км/год.

Під час руху по проспекту Олександрівському в м. Харкові, в районі будинку № 72, ОСОБА_5 діючи зі злочинною недбалістю, перевищила максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті, не зменшила швидкість і не зупинила керований нею автомобіль, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди внаслідок чого допустила наїзд передньою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину дороги за межами пішохідного переходу з правої сторони наліво відносно напрямку руху автомобіля, таким чином грубо порушивши вимоги п.п. 12.4. та 12.9. Правил дорожнього руху, відповідно до яких:

-п.12.4: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

-п.12.9: «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил»,

внаслідок чого, потерпілій ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/4-А/25 від 14.01.2025 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини: перелом 6,7,8 ребер зліва, закритого черезвертлюгового уламкового перелому шийки лівої стегнової кістки з незначним зміщенням, які за ступенем тяжкості належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_5 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що вона перевищила максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті, не зменшила швидкість і не зупинила керований нею автомобіль, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустила наїзд передньою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину дороги за межами пішохідного переходу з правої сторони наліво відносно напрямку руху автомобіля., що призвело до вищевказаних наслідків.

Дії ОСОБА_5 згідно з висновками судово автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-25/183-IT від 17.01.2025 перебувають у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК України та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою та відшкодуванням завданих збитків.

Обвинувачена ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні визнала, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення з її боку пунктів 12.4, 12.9. Правил дорожнього руху. Не заперечувала, що наслідки в частині травмування потерпілої ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з її діями. Щиро кається у скоєному; спричинену її діями матеріальну та моральну шкоду відшкодувала в повному обсязі в добровільному порядку. Мотивуючи тим, що вона визнала вину в інкримінуємому їй кримінальному правопорушенні, відшкодувала завдану шкоду та примирилася з потерпілою, в момент пригоди перебувала в тверезому стані, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, обвинувачена ОСОБА_5 просила закрити кримінальне провадження щодо неї та звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України .

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що вона отримала від обвинуваченої ОСОБА_5 компенсацію матеріальної та моральної шкоди, жодних претензій до обвинуваченої ОСОБА_5 не має, вони примирились; просила закрити провадження у справі за ст.46 КК України у зв`язку із примиренням з обвинуваченою, повним відшкодуванням завданих збитків, претензій до обвинуваченої вона не має, вони дійсно примирились, розуміє наслідки закриття провадження у справі, примирення відбулось.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, оскільки наявні всі передбачені законом підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч. 1ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілою та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Просив вирішити питання про стягнення судових витрат, скасувати заходи забезпечення у вигляді арешту.

Вислухавши сторони кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з положенням ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

У постанові Верховного Суду від 05.10.2021 № 715/2106/20 викладена позиція про те, що під примиренням як однією з умов звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України слід розуміти примирення, як кінцевий результат усіх попередніх примирних процедур та домовленостей між винним та потерпілим, який полягає, з одного боку, у добровільному волевиявленні потерпілого, яке проявляється у його проханні (клопотанні) про звільнення винного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України або у відсутності заперечень щодо такого звільнення, а з іншого - у відсутності заперечень щодо такого звільнення з боку самого підозрюваного, обвинуваченого.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком та не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, під час вчинення інкримінованого ОСОБА_5 діяння вона не перебувала у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, не перебувала під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальний проступок вперше, не оспорює свою вину у фактично скоєному нею кримінальному правопорушенні, щиро розкаялася, примирилася з потерпілою особою.

Також обвинувачена ОСОБА_5 не заперечувала проти звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Із пояснень в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 вбачається, що вона примирилася з обвинуваченою, матеріальних і моральних претензій до неї не має та просила закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК України. Тобто, потерпіла особа виразила свою волю про прощення винної, задоволена вжитими заходами з відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди і внаслідок цього просить звільнити винну від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого їй обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченій у провину, дійсно мало місце, вчинене нею, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самою обвинуваченою.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягала на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 46 КК України.

За змістом ст.ст. 44, 46 КК України, за наявності підстав, передбачених ст.46 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності - є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про наявність визначених ст.46 КК України умов для звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченої ОСОБА_5 з потерпілою ОСОБА_4 .

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню, питання речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати за проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченої.

Разом з цим, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Крім того, відповідно до Постанови КМУ «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» від 19 листопада 2012 р. № 1104, затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, п.20 якого визначено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. А п.32 даного Порядку передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Тобто, транспортні засоби, як речові докази, підлягає поверненню власникам безоплатно.

На підставі викладеного, керуючись ст.46 КК України, ст.ст. 314, 284, 286 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження №0001463 від 04.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення:

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-25/183-ІT від 17.01.2025 в сумі 4 775 гривень 40 копійок;

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-25/2032-ІT від 28.01.2025 в сумі 1989 гривень, 75 копійок;

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-25/2033-ІT від 28.01.2025 в сумі 1989 гривень, 75 копійок;

-судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-25/2034-ІT від 28.01.2025 в сумі 1989 гривень, 75 копійок.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2024 року на автомобіль «PEUGEOT 107», р.н. НОМЕР_1 .

Речовий доказ автомобіль «PEUGEOT 107», р.н. НОМЕР_1 , після набрання ухвалою суду законної сили повернути безоплатно власникові - ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1