Справа №463/736/19
Провадження №1-кп/463/36/24
В И Р О К

іменем України

20 грудня 2024 року м. Львів

Личаківський районний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові матеріали об`єднаного кримінального провадження №0003445 від 20.12.2018 року, №0000027 від 05.01.2022, №0000108 від 19.02.2023, №0000507 від 25.02.2023, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком 06.12.2016 Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, ст.198 КК України до покарання у виді 3 років, 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із визначенням 2 років іспитового строку, покарання відбув, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч.2 ст. 190 КК України, -

учасники справи:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

І. Історія провадження.

04.09.2019 року на адресу суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003445 від 20.12.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342 КК України. Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 06.02.2019 року вказаний обвинувальний акт призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 17.02.2021 року призначено судовий розгляд кримінального провадження №0003445 від 20.12.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342 КК України

25.02.2022 року на адресу Личаківського районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000027 від 05.01.2022року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357КК України. Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 28.02.2022 року вказаний обвинувальний акт призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

27.02.2023 року на адресу Личаківського районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000108 від 19.02.2023, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 28.02.2023 року вказаний обвинувальний акт призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

26.08.2024 року на адресу Личаківського районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000507 від 25.02.2023про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 27.08.2024 року вказаний обвинувальний акт призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Вказані вище обвинувальні акти у відповідних кримінальних провадженнях перебували в провадженні судді ОСОБА_5 ..

У зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_5 , у тривалій відпустці, з метою забезпечення розгляду справ у визначені законом строки, у відповідності до положень п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 2.13 Засад використання автоматизованої системи документообігу Личаківського районного суду м. Львова, справу було передано для повторного автоматизованого розподілу.

У відповідності до вимог ст.35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду згідно протоколу було визначено суддю ОСОБА_1 , для розгляду вказаної справи.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , від 13.11.2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003445 від 20.12.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342 КК України прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , від 13.11.2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000027 від 05.01.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357КК України прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 від 13.11.2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000108 від 19.02.2023, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.190 КК України прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 від 13.11.2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000507 від 25.02.2023про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.190 КК України прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.11.2024 року об`єднано в одне провадження матеріали кримінального провадження № 0003445 від 20.12.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342 КК України (Справа №463/736/19, Провадження №1-кп/463/36/24), кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 05.01.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України (Справа №463/1646/22, Провадження №1-кп/463/137/24), кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000108 від 19.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України (Справа №463/1415/23, Провадження №1-кп/463/195/24) та кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000507 від 25.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України (Справа №463/8003/24, Провадження №1-кп/463/488/24), присвоївши справі загальний номер №1-кп/463/36/24). Призначено матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0003445 від 20.12.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.345, ч.2 ст.342 КК України, №0000027 від 05.01.2022року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, №0000108 від 19.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, № 0000507 від 25.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 03.12.2024 року призначено справу про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342 КК України, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, ч.2 ст. 190 КК України, ч.2 ст.190 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.12.2024 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч.2 ст. 190 КК України в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України - закрито у зв`язку із звільненням обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

ІІ. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

19.12.2018 року автопатруль «Омега - 0302» в ході патрулювання у Личаківському районі м. Львова у складі інспектора 1 взводу з роти 4 батальйону УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , та поліцейського 1 взводу 3 роти 4 батальйону УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції із інспектором ОСОБА_7 , будучи одягненим у формений одяг та знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, керуючись положеннями ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо обов`язку працівника поліції у разі звернення до нього особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій безпеці надавати невідкладну допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, вживати заходів до припинення правопорушення, а також затримання особи, яка його вчинила отримали повідомлення на службовий планшет про те, що у АДРЕСА_2 відбувається конфлікт.

Прибувши за вказаною адресою на коридорі працівників патрульної поліції зустріла гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка повідомила про конфлікт з невідомими особами, які знаходяться в стані алкогольного сп`яніння у її квартирі. В подальшому, приблизно о 15.11 год., у квартиру зайшов ОСОБА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та не зміг пояснити, причину свого перебування у помешканні працівникам поліції, поводив себе агресивно, не реагуючи на неодноразові зауваження поліцейського 1 взводу 3 роти 4 батальйону УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції інспектора ОСОБА_7 та прохання припинити свої протиправні дії, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 перебуває при виконанні службових обов`язків, умисно, в ході застосування до нього фізичної сили та спецзасобу кайданки згідно Закону України «Про Національну поліцію», з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю працівнику правоохоронного органу, приблизно о 15.25 год. наніс один удар в область голови інспектора ОСОБА_7 , своєю ногою в область обличчя з лівої сторони, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин виличної ділянки зліва, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , 01.01.2022, приблизно о 21:20год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою подальшого використання в злочинних цілях, шахрайським способом під приводом купівлі алкогольних напоїв, привласнив банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_9 з метою її подальшого використання для зняття готівкових коштів, які знаходились на банківському рахунку останнього.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у привласненні офіційного документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Окрім цього, 01.01.2022, в період часу з 21:39 год. по 22:08 год., ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за допомогою раніше привласненої шахрайським способом банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_9 , шляхом здійснення трьох транзакцій у терміналі №CALV7049 АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Личаківська, 201, а саме: о 21:39 год. таємно викрав з банківської картки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 4000 грн., о 21:41 год. таємно викрав з банківської картки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 8000 грн., о 21:42 год. таємно викрав з банківської картки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 8000 грн., а також за допомогою здійснення трьох транзакцій у терміналі №АТМВ5307 АТ «АБ» «РАДАБАНК», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 33, а саме о 22:05 год. таємно викрав з банківської картки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 10000 грн., о 22:06 год. таємно викрав з банківської картки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 7000 грн., о 22:08год., таємно викрав з банківської картки ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 250 грн., чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 37250 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 будучи раніше судимим за злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, повторно, 16.02.2023 близько 16:00 год., перебуваючи на вул.Личаківська,162 у м.Львові, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, шляхом обману ОСОБА_10 , під удаваним приводом для здійснення телефонного дзвінка з мобільного телефону останнього, із умовою повернення в подальшому, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung J700» IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 чорного кольору, вартістю 2950 грн., із ЅIM-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 та із ЅIM-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, на рахунку яких не було грошових коштів. В подальшому, ОСОБА_3 здав вищевказаний мобільний телефон у відділення ломбарду ПП «Ломбард «Фінанс», за адресою: м.Львів, вул. Личаківська, 54, отримавши кошти в сумі 800 грн. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 2950 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, повторно, 24.02.2023, приблизно о 18:45 год., перебуваючи неподалік будинку № 50 на вул. Пекарська у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном з метою протиправного збагачення, шляхом обману ОСОБА_11 , під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у останнього із умовою повернення в подальшому його мобільний телефон марки «Орро A53» IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , кольору electricblack, вартістю 7000 грн., в прозорому силіконовому чохлі із ЅIM-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_8 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, на мобільному рахунку грошових коштів не було. Отримавши вказаний мобільний телефон, ОСОБА_3 зник з місця події, чим спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 7000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі. Від надання показань суду відмовився, а тому допит обвинуваченого не поводився у відповідності до ч.4 ст.349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про проведення судового розгляду справи відносно ОСОБА_3 , без його участі. При призначенні покарання покладається на розсуд суду (т.2 а.с.119).

Потерпілий ОСОБА_7 подав заяву про проведення судового розгляду справи відносно ОСОБА_3 , без його участі. При призначенні покарання покладається на розсуд суду (т.2 а.с.139).

Потерпілий ОСОБА_11 подав заяву про проведення судового розгляду справи відносно ОСОБА_3 , без його участі (т.2 а.с.120).

Потерпілий ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено актовий запис за №5709, що стверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 27.09.2024 року відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а також відповідними медичними документами (т.2 а.с.128-134).

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Прокурор підтримав обвинувальні акти щодо вчинення ОСОБА_3 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч.2 ст. 190 КК України. Просив суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого. Не оспорив фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ІV. Мотиви суду.

Відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Слід зазначити, що роз`яснення учасникам судового провадження спрощеного порядку розгляду не повинно носити формальний характер. Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК, повинен роз`яснити їм суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій. Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України (позиція ККС ВС, висловлена у постанові від 02 лютого 2021 року, справа № 640/4713/19, провадження № 51-2155 км 20).

У відповідності до сформованого об`єднаною Палатою ККС ВС в постанові від 16 вересня 2024 року, (справа № 444/870/22, Провадження № 51-2989кмо23), висновку щодо правозастосування положень ч. 3 ст. 349 КПК:Суд у конкретному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію, або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та у такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини. Такий порядок розгляду кримінального провадження не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, визначені в ч. 1 ст. 91 КПК.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Незалежно від обсягу доказів, які досліджуватимуться судом, зокрема, внаслідок визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково (постанова ККС ВС від 17 грудня 2020 року, справа № 426/14810/18, провадження № 51-2486км20).

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначених кримінальних правопорушень, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів, суд приходить до переконливого висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному є доведена повністю.

Як зазначено вище допит обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до положень ч.4 ст.349 КПК України не було проведено, оскільки на передбачену ст.351 КПК України пропозицію головуючого надати показання щодо кримінального провадження обвинувачений відмовився.

Оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_3 .

Суд переконаний, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , вірно кваліфіковано:

-за ч. 2 ст. 345 КК України, бо умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легке тілесне ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків;

-за ч. 3 ст. 357 КК України, бо привласнив офіційний документ;

-за ч. 2 ст. 185 КК України, бо таємно викрав чуже майно (вчинив крадіжку), вчинене повторно;

-за ч.2 ст.190 КК України, бо заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

V. Призначення покарання.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання призначене судом має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час, згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Враховується, що за ступенем тяжкості згідно положень ст.12 КК України (в редакції на час вчинення відповідного кримінального правопорушення) вчинене кримінальне правопорушення, передбачене:

-ч. 2 ст. 345 КК України, є злочином середньої тяжкості, однак з урахуванням положень ст.12 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 01 липня 2020 року, належить до категорії нетяжких злочинів;

-ч. 3 ст. 357 КК України, є кримінальним проступком;

-ч. 2 ст. 185 КК України, є нетяжким злочином;

-ч.2 ст.190 КК України, є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 66 КК України, є: визнання вини, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 , неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше судимий, на обліку в КНП ЛОР «Львівській обласний клінічний психоневрологічний диспансер» та КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання (скарг від сусідів не поступало, в побуті веде себе добре, порушень громадського порядку не допускає), а також суд враховує відповідну інформацію та дані щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , відображені у складеній відносно нього досудові доповіді, яка долучена до матеріалів справи. Крім того, судом враховується матеріальне становище, вік та стан здоров`я обвинуваченого.

При призначенні ОСОБА_3 , виду покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує позицію сторони обвинувачення, а також потерпілих, які у своїх письмових заявах, поданих до судового засідання, зазначили про те, що у призначенні покарання обвинуваченому покладаються на розсуд суду, характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, і вважає, що так як обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кілька кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями особливої частини КК України, за жодне з яких його не було засуджено (сукупність кримінальних правопорушень), то такому слід призначити покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України, а саме: слід призначити покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, в подальшому визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. І таке покарання, на думку суду, відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

На момент ухвалення вироку обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів у кримінальному проваджені необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтями 349, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушень:

- передбаченого частиною 2 статті 345 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- передбаченого частиною 3 статті 357 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;

- передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК Укpаїни, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 , остаточне покарання у виді у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Речовий доказ згідно постанови про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 10.01.2019 року - два конверти білого кольору розміром приблизно 12,4 см на 12,4 см. У вказаних конвертах знаходяться DVD-R диски, які являють собою пластину круглої форми діаметром 120 мм сірого кольору, ємкістю 4,7 GB та з надписами «Verbatim 16 x 4,7 GB DVD-R 120 min 19.12.2018 2 Закала» та «Verbatim 16 x 4,7 GB DVD-R 120 min 19.12.2018 1 Закала», на яких наявні відео-файли - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ згідно постанови про визнання речовим доказом від 22.02.2023 року - мобільний телефон марки «SamsungGALAXYJ7», модель SM-J700H, чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_10 , IMEI 2: НОМЕР_11 , який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 , - повернути потерпілому ОСОБА_10 .

Речовий доказ згідно постанови про визнання речовим доказом від 25.02.2023 року - мобільний телефон марки «Орро A53» IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , кольору «electricblack», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , - повернути потерпілому ОСОБА_11 .

Речовий доказ згідно постанови про визнання предметів речовими доказами і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 16.02.2022 року -диск CD-R округлої форми сірого кольору із наявною на ньому інформацією щодо руху коштів по банківській картці потерпілого ОСОБА_9 , вилученою із ПАТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: м.Львів, вул. Липинського, 13A - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

При цьому, відповідно до положень ч.2 ст.394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

З текстом вироку суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя ОСОБА_12