Справа №613/1857/24 Провадження № 1-кп/613/206/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000487 від 17.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області, громадянина України, українця, розлученого, пенсіонера за віком, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

19 грудня 2024 року у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, обґрунтоване з посиланням на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та недостатність більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Зазначено, що підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувала, зокрема, підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. В ході досудового розслідування дії ОСОБА_5 було перекваліфіковано на ч.1 ст.121 КК України. На думку прокурора, ризик переховування від суду обумовлюється тяжкістю злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , відсутністю у нього стійких соціальних зв`язків у місці постійного проживання (у нього немає дружини, неповнолітніх дітей або інших утриманців) та місця роботи. Вказані обставини, на думку прокурора, підтверджують неприв`язаність ОСОБА_5 до проживання у певній місцевості та можливість переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за злочин, у якому він обвинувачується. Крім того, прокурор вважає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може незаконно вплинути на потерпілого, який є його рідним братом та проживає з ним в одній квартирі, а також свідків, місце проживання яких йому відоме, що може призвести до викривлення показань та втрати доказів вчинення кримінального правопорушення. При цьому, показання, надані ними на стадії досудового розслідування, судом не беруться до уваги. Враховуючи викладене, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини та ч.1 ст.177, ст.178, п.4 ч.2 ст.183 КПК України, прокурор стверджує про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 2 місяці.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримала з підстав, викладених в останньому. Наполягала на наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та захисник у судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечували. Вважали, що прокурором не доведено наявності ризиків, зазначених у клопотанні, та неможливості досягнення належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків застосуванням більш м`якого запобіжного заходу. На думку захисника, твердження про наявність ризику втечі обвинуваченого з посиланням на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, суперечить презумпції невинуватості. Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків може бути повністю усунутий шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, який можливо відбувати за адресою повнолітньої доньки обвинуваченого, яка проживає у с. Максимівка.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання про продовження строку запобіжного заходу, дослідивши письмові матеріали справи, зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 19.09.2024 застосовано у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 15 листопада 2024 року включно.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 07.11.2024 за клопотанням прокурора продовжено дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 05 січня 2025 року включно.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

За приписами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; його майновий стан, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Судом встановлено, що підставою для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувала обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора та підтвердив захисник у судовому засіданні, в ході досудового розслідування 24.10.2024 було змінено правову кваліфікацію у кримінальному провадженні з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України.

Обгрунтованість підозри у вчиненні вказаного злочину не оспорювалась сторонами під час підготовчого судового засідання. Водночас, обґрунтованість цієї підозри та пред`явленого обвинувачення буде вивчена судом під час розгляду справи по суті та ухвалення одного з рішень, передбачених ст. 373 КПК України.

Водночас, враховуючи, що обвинуваченим не оспорювався сам факт події, за результатами якої було зареєстроване кримінальне провадження № 0000487 від 17.09.2024, наразі у суду відсутні підстави вважати підозру у вчиненні злочину необгрунтованою.

Надаючи оцінку клопотанню прокурора, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, у даному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може бути виправдане в тому чи іншому випадку тоді, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої свободи.

Слід також врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, сприяти якому має тримання під вартою.

При цьому суд, вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується.

Крім того, судом взято до уваги відсутність у ОСОБА_5 працевлаштування, дружини, неповнолітніх дітей, інших утриманців, що вказує на відсутність у нього соціальних зв`язків такого ступеня і характеру, що повністю забезпечили б належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та беззаперечно усунули б ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Наявність у ОСОБА_5 двох повнолітніх доньок, на даній стадії судового провадження, не здатна повністю усунути ризик переховування від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання свідчать про наявність ризику переховування від суду, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, суд зауважує, що на даний час судом не допитані потерпілий та допитані не всі свідки. Враховуючи, що потерпілий у справі є рідним братом обвинуваченого, а місце проживання свідків відоме обвинуваченому, суд вважає обгрунтованими доводи прокурора про наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою надання ними свідчень на користь обвинуваченого.

При цьому, в силу приписів ч.4 ст.95 КПК України показання, надані свідками на досудовому розслідування, не повинні братися судом до уваги.

З огляду на викладене, суд вважає, що ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлений під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, продовжує існувати та не зменшився, а зміна правової кваліфікації дій ОСОБА_5 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України не свідчить про повне усунення ризику переховування від суду та наразі не дає суду можливості змінити запобіжний захід стосовно обвинуваченого на менш суворий.

Утримання обвинуваченого під домашнім арештом за місцем проживання є неможливим з огляду на наявність ризику незаконного впливу на потерпілого, який проживає в одній квартирі з обвинуваченим, та свідків.

Доказів того, що у обвинуваченого наявні родичі поза межами м. Богодухів на території Богодухівського району Харківської області, які б змогли утримувати ОСОБА_5 на час перебування під домашнім арештом та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, до суду не надано.

При цьому, беручи до уваги характер родинних зв`язків між потерпілим та обвинуваченим, суд вважає, що тримання обвинуваченого під домашнім арештом на території проживання родичів, не здатне повністю запобігти ризику, передбаченому п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, у суду відсутні достатні підстави вважати, що обвинувачений може утримуватися під цілодобовим домашнім арештом за місцем проживання доньки, та що на даний час такий запобіжний захід може забезпечити належне виконання процесуальних обов`язків.

Більш м`який запобіжний захід, зокрема, особисте зобов`язання, особиста порука, застава не здатні запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Отже, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винним у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та прив`язки до проживання у певній місцевості, беручи до уваги стадію, на якій перебуває судовий розгляд даного кримінального провадження, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16 лютого 2025 року включно.

Водночас, слід роз`яснити обвинуваченому, що сторона захисту не позбавлена можливості звернутися до суду з клопотання про зміну запобіжного заходу в разі зміни обставин, які слугували підставою для його обрання, з дотриманням вимог ст.201 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178,183, 196, 197, 199, 314, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 16 лютого 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1