Справа № 164/561/25
п/с 1-в/164/300/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення у відповідність вироків відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про приведення у відповідність до вимог закону про декриміналізацію вироків. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив звільнити його від відбування покарання, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, думку представника адміністрації установи, висновок прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2023 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України. Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_5 визначено у вигляді п`яти років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_5 цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2019 року у вигляді шести місяців позбавлення волі та остаточне покарання ОСОБА_5 визначено п`ять років шість місяців позбавлення волі.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення 23.03.2022 крадіжки майна вартістю 4881 грн. 65 коп., вчинення крадіжки майна 15.11.2022 вартістю 794 грн. 40 коп., вчинення крадіжки майна 17.08.2022 вартістю 461 грн. 50 коп., вчинення крадіжки майна 01.11.2022 вартістю 2776 грн., вчинення крадіжки майна 01.11.2022 вартістю 1706 грн. 69 коп.

Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2019 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185КК України. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, 06 (шість) місяців.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення 05.01.2019 крадіжки майна (замаху) вартістю 514 грн. 03 коп., вчинення крадіжки майна 17.08.2018-20.08.2018 вартістю 500 грн., вчинення крадіжки майна 07.09.2018-10.09.2018 вартістю 19000 грн., вчинення крадіжки майна 11.09.2018-13.09.2018 вартістю 535 грн., вчинення крадіжки майна у вересні 2018 року вартістю 11980 грн., вчинення крадіжки майна 01.01.2019-02.01.2019 вартістю 5000 грн., вчинення крадіжки майна 06.01.2019-07.01.2019 вартістю 1000 грн., вчинення крадіжки майна 07.01.2009 вартістю 1040 грн., вчинення крадіжки майна у січні 2019 року вартістю 2650 грн., вчинення крадіжки майна у січні 2019 року вартістю 1175 грн., вчинення крадіжки майна у січні 2019 року вартістю 2150 грн., вчинення крадіжки майна у січні 2019 року вартістю 800 грн., вчинення крадіжки майна у лютому 2019 року вартістю 1700 грн., вчинення крадіжки майна у лютому 2019 року вартістю 2650 грн., вчинення крадіжки майна у лютому 2019 року вартістю 2150 грн.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2018 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 881 гривня, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1762 гривні. Станом на 1 січня 2019 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 960 гривень 50 копійок, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1921 гривня. Станом на 1 січня 2022 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1240,50 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2481 гривень.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив крадіжку майна по двом епізодам, які мали місце 23.03.2022 та 01.11.2022, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2023 року;

- вчинення крадіжки майна по семи епізодам, які мали місце відповідно 07.09.2018-10.09.2018, у вересні 2018 року, 01.01.2019-02.01.2019, у січні 2019 року, та лютому 2019 року по два епізоди відповідно, неправомірну діяльність ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2019 року та беручи до уваги, що вартість викраденого майна шляхом крадіжок за вказаними епізодами перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2018-2022 роки, вказані діяння є кримінальними правопорушеннями - злочинами.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення у відповідність вироків до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 та звільнення його від подальшого відбування покарання задовольнити частково.

Встановити такі, що підпадають під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжок засудженим ОСОБА_5 , згідно вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2023 року, за епізодами 15.11.2022 на суму 794 грн. 40 коп., 17.08.2022 на суму 461 грн. 50 коп., 01.11.2022 на суму 1706 грн. 69 коп.

Встановити такі, що підпадають під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжок засудженим ОСОБА_5 , згідно вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2019 року, за епізодами 05.01.2019 крадіжки майна (замаху) на суму 514 грн. 03 коп., 17.08.2018-20.08.2018 на суму 500 грн., 11.09.2018-13.09.2018 на суму 535 грн., 06.01.2019-07.01.2019 на суму 1000 грн., 07.01.2019 на суму 1040 грн., у січні 2019 на суму 1175 грн., у січні 2019 на суму 800 грн., у лютому 2019 на суму 1700 грн.

В зв?язку із декриміналізацією діяння кваліфікованого за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України епізод 05.01.2019 крадіжки майна (замах)- ст. 70 КК України зазначена у вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2019 року застосуванню не підлягає.

Вважати засудженим ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2019 року на строк 3 роки 4 місяці позбавлення волі.

Декриміналізація вищезазначених діянь не впливає на призначене покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70, ст. 71 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1