Справа № 643/488/25
Провадження № 1-кс/643/268/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 від 10.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001059 від 20.05.2023 за ч. 1 ст. 367 КК України, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 від 10.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001059 від 20.05.2023 за ч. 1 ст. 367 КК України в обґрунтування якої зазначив, що вказане кримінальне провадження відкрито за його заявою за фактом неправомірних дій працівників ГУНП в Харківській області під час вилучення, доставлення до місця зберігання та під час зберігання його автомобіля ВАЗ 21065 р.н. НОМЕР_1 на штрафмайданчику по вул. Пушкінській, 107 у м. Харкові, в наслідок яких автомобіль був повністю розукомплектований, а саме викрадені його вузли, агрегати, деталі та паливно-мастильні матеріали (двигун, коробка передач, кардан, генератор, фари, тощо) на загальну суму 70323,57 грн.

Вказані обставини підтверджуються відмінностями у стані автомобіля на момент його вилучення працівниками поліції після ДТП та на момент, коли ОСОБА_3 допустили до автомобіля з метою його повернення. Оглянувши автомобіль та виявивши що він фактично розграбований, хоча на момент його вилучення був справним та міг рухатись самостійно, ОСОБА_3 не став його забирати, бо в противному випадку не довів би, що деталі та вузли з автомобіля викрадені саме під час його перебування на штрафмайданчику, отже він викликав поліцію для фіксування цього факту, за яким у наступному Харківським районним управлінням поліції № 1 ГУНП в Харківській області розпочато кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185 КК України. Результати його розслідування заявнику не відомі, разом з тим у цьому кримінальному провадженні останній неодноразово звертався до слідчого з клопотаннями про визнання його потерпілим, проте у їх задоволенні було відмовлено.

У черговий раз слідчий відмовив ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим постановою від 10.12.2024. Вказану постанову скаржник вважає незаконною та просить скасувати, так як він є потерпілим, бо протиправними діями йому завдано матеріальної шкоди.

В суді ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Слідчий до суду не з`явився, разом з тим надав матеріали кримінального провадження.

Прокурор в суді проти задоволення скарги заперечував та зазначив, що досудове розслідування триває, проте наразі підстав для визнання ОСОБА_3 не має. Під час подальшого розслідування та встановлення факту завдання ОСОБА_3 шкоди останній буде визнаний потерпілим та допитаний у цьому статусі.

Дослідивши викладені в скарзі обставини, слідчий суддя встановив таке: кримінальне провадження № 0001059 розпочато 20.05.2023 за ч. 1 ст. 367 КК України за фактом неправомірних дій працівників ГУНП в Харківській області зі збереження автомобіля ОСОБА_3 , що призвело до спричинення останньому матеріальної шкоди.

ОСОБА_3 допитаний як свідок. Під час допиту останній розповів про обставини ДТП, дії працівників поліції з приводу фіксації виявлених на автомобілі пошкоджень, транспортування автомобіля до штрафмайданчику, технічного стану автомобіля на момент його транспортування та на момент його огляду ОСОБА_3 , а в наступному слідчо-оперативною групою та виявлення факту розкрадання вузлів та агрегатів автомобіля.

Слідчі, які виїздили у складі слідчо-оперативної групи на місце ДТП, складали огляд місця події, фіксували наявні на автомобілі ОСОБА_3 пошкодження, а також службові особи спеціального майданчика ВЗРСМ центру забезпечення ГУНП в Харківській області не допитані.

В обґрунтування постанови про закриття кримінального провадження від 10.12.2024 слідчий приводить положення ст. 55 КПК України, вказує, що «очевидність і достатність» підстав, про які йдеться в ч. 5 ст. 55 КПК України є оціночним поняттям та робить висновок, що факту спричинення ОСОБА_3 істотної шкоди під час розслідування не встановлено, отже підстави для визнання останнім потерпілим відсутні.

З таким висновком слідчого слідчий суддя не може погодитись, оскільки він є поверхневим, не ґрунтується на фактичних обставинах, встановлених під час розслідування кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що … заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Обставини, на які посилається ОСОБА_3 не дають приводу казати про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, а свідчать про зворотне.

Навіть той мінімальний обсяг доказів, який зібраний під час розслідування, свідчить про очевидність завдання ОСОБА_3 матеріальної шкоди, яка виразилась у розкраданні складових частин його автомобіля, вартість яких, крім іншого, зазначена ОСОБА_3 . Слідчий може не погоджуватись з вартістю, приведеною ОСОБА_3 , проте жодних дій на підтвердження чи спростування такої вартості, а отже й розміру завданої шкоди, слідчий не вчинив. Вказане свідчить про хибність висновку слідчого щодо не встановлення факту спричинення ОСОБА_3 істотної шкоди. З цього приводу також слід зазначити, що істотність шкоди, на відміну від її розміру, який приводиться у нормах Кримінального кодексу як значний, великий чи особливо великий, має більш широке тлумачення і не обов`язково має виражатись виключно у грошовому еквіваленті її завдання. Проте й на цю обставину слідчий уваги не звернув.

Потерпілий, на відміну від заявника, має більш широкий спектр процесуальних прав, в тому числі щодо подання доказів на підтвердження факту завдання шкоди, і їх неподання під час звернення з заявою про кримінальне правопорушення не може свідчити про відсутність такої шкоди чи доказів на її підтвердження. Постановою про відмову у визнанні потерпілим у цьому випадку слідчий штучно звужує обсяг прав заявника та можливість надавати останнім докази у кримінальному провадженні, у тому числі щодо завданої йому шкоди, подавати заяви та клопотання з метою їх збирання слідчим, тощо.

З погляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову, всупереч вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, передчасною, належним чином не вмотивованою, отже й незаконною та такою, що має бути скасована.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 від 10.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001059 від 20.05.2023 за ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 23.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1