Справа № 308/3950/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Т. Пасіка Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, приватного підприємця, мешканця АДРЕСА_1 , раніше несудимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

19.03.2025 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а в подальшому подав доповнення до вказаного клопотання від 20.03.2025 року.

Як убачається з клопотання та доповнення, до клопотання, СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000360 від 18 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що у невстановлений період часу ОСОБА_6 (точного часу у ході встановлення досудового розслідування не надалось можливим встановити) перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування точному місці, усвідомлюючи вимоги законодавства України про те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, незаконно набув: 32 (тридцять два) предмети, які згідно висновку експерта, є боєприпасами, бойовими проміжними патронами центрального бою, калібру 7,62х39мм, споряджені бронебійно-запалювальною кулею, та призначені для стрільби з відповідної нарізної вогнепальної зброї; 80 (вісімдесят) предметів, які згідно висновку експерта, є боєприпасами, бойовими проміжними патронами центрального бою, калібру 7,62х39мм, споряджені трасуючою кулею, та призначені для стрільби з відповідної нарізної вогнепальної зброї; 20 (двадцять) предметів, які згідно висновку експерта, є боєприпасами, бойовими гвинтівковими патронами центрального бою, калібру 7,62х54R, споряджені бронебійно-запалювальною кулею, та призначені для стрільби з відповідної нарізної вогнепальної зброї. Дані предмети є бойовими припасам, та виготовлені промисловим способом. У подальшому ОСОБА_6 , усвідомлюючи вимоги законодавства, незаконно зберігав за адресою АДРЕСА_1 , де останній проживає, вищевказані предмети, до моменту їх вилучення працівниками поліції в ході проведення обшуку за вищевказаною адресою від 05 грудня 2024 року.

Слідчий вказує, що 19 березня 2025 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколом обшуку від 05.12.2024, висновками судово-балістичних експертиз.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання слідчий вказує, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_6 усвідомлюючи невідворотність покарання за скоєний злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років та враховуючи, що проживаючи у прикордонному регіоні, який межує з чотирьома країнами Європейського Союзу, в якому існує багато фактів незаконного перетину особами мобілізаційного віку державного кордону поза межами пунктів пропуску, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може покинути територію України у вказаний спосіб з метою переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також наявні достатні підстави вважати, що знаходячись на волі, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, які можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Також, під час досудового розслідування підозрюваний може перешкоджати у встановленні інших свідків, які ще не встановлені органом досудового розслідування на даному етапі. Окрім того, під час досудового розслідування підозрюваний може впливати на експертів задля прийняття рішень в його користь.

Слідчий вказує, що аналіз особистості ОСОБА_6 , вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, імпульсивність, не здатність до самоконтролю, ігноруванням громадських інтересів. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , так як такі ним дотримані не будуть. Зазначає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_6 та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

А тому на підставі вищенаведеного просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні встановлено, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з матеріалами клопотання, вручено підозрюваному та його захисникам вчасно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити, враховуючи те, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.263 КК України яке відноситься до категорії тяжкого злочину і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також прокурор зазначив, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 263 КК України, пов"язане з незаконним обігом бойових припасів та вчинене у період воєнного стану, що свідчить про виключність випадку, у зв"язку з чим просив при призначенні застави слід вийти за межі граничних розмірів застави встановлених ч.5 ст. 182 КПК України для тяжких злочинів та визначити відносно ОСОБА_6 заставу у розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 3 028 000,00 гривень. Прокурор додав, що ОСОБА_6 також повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України і при обрані запобіжного заходу слідчі судді як першої інстанції так і апеляційної інстанції , при перегляді ухвали слідчого судді першої інстанції, визначали заставу вище вищої межі, зазначеної для даної категорії злочину, оскільки вважали, що має місце виключний випадок.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти клопотання та просив відмовити у його задоволенні, зазначивши, що повідомлена ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою, а ризики зазначені слідчим у клопотанні не доведені і ґрунтуються на припущеннях.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечив проти клопотання з підстав зазначених у письмовому запереченні на клопотання про обрання запобіжного заходу, яке просив долучити до маткріалів справи, та просив відмовити у його задоволенні, додатково зазначивши, що повідомлена ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою, а ризики вказані слідчим не доведені і ґрунтуються на припущеннях. Просив слідчого суддю взяти до уваги вік та стан здоров"я підзрюваного, а саме хворобу ніг, порушення кровообігу кінцівок внаслідок обмороження отриманого під час служби в армії, а також міцність соціальних зв"язків ОСОБА_6 , у тому числі наявність на його утриманні - п"ятьох дітей, троє з яких неповнолітні. Захисник вказував, що ОСОБА_6 є фізичною особою - підприємцем, отримує законний дохід та платить податки, тобто, має задовільний майновий стан, раніше не судимий, раніше обраний відносно нього запобіжний захід у виді застави з покладенням на нього процесуальних обов"язків суворо дотримує і порушень жодного разу не допускав. Крім того, адвокат ОСОБА_8 просив долучити до матеріалів справи пояснення його підзахисного ОСОБА_6 від 03.02.2025 року.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників та проти клопотання заперечив, зазначивши, що вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає, повідомлена йому підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України є необґрунтованою. Він не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, заслухавши думку прокурора, який підтримав внесене клопотання, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та позицію його захисників, слідчий суддя доходить наступного.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ "обгрунтована підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин" (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Зокрема, згідно з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Також у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від від трьох до семи років.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі Фераро- Бараво проти Італії від 14.03.1984 року, в якому зазначено що затримання і тримання під вартою особи під вартою, безумовно, допустимі не тільки у випадках доведеності факту вчинення злочину і його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого служить тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України , яке зважаючи на воєний стан в україні, має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Зазначені обставини в своїй сукупності, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, слідчий суддя вважає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Слідчий суддя приймає до уваги заперечення сторони захисту, проте вважає, що такі не спростовують висновків до яких дійшов слідчий суддя щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та можливої протиправної поведінки підозрюваного.

Інших даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний не може утримуватися під вартою слідчому судді не надано.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України, що спростовує доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя також бере до уваги дані про особу підозрюваного, те що у ОСОБА_6 наявні міцні соціальні зв`язки, який має постійне місце проживання, одружений та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, приватний підприємець, раніше не судимий.

При цьому, слідчий суддя також звертає увагу, що органом досудового розслідування також розслідується кримінальне провадження де ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя враховуючи обгрунтованість підозри, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного, уважає, що матеріали внесеного клопотання містять достатньо обставин, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що внесене слідчим клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам закону та підлягає до задоволення.

Також, відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов"язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов"язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи,підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої увчиненні особливотяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Для того щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, фактичних обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним обов"язків, передбачених КПК України слідчий суддя враховує фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, характер та тяжкість кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 , а саме вчинення такого у період воєнного стану, та вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі передбаченому ч.5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов"язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідне визначити її у розмірі 660 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 998 480,00 (один мільйон дев"ятсот дев"яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят грн. 00 коп.) грн., оскільки саме такий розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, на ОСОБА_6 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, а саме: с. Холмок Ужгородського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також роз`яснити ОСОБА_6 та заставодавцю, що відповідно до ч.ч. 8,9,10 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки,застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туря Пасіка, Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні троє неповнолітніх дітей, приватного підприємця, мешканця АДРЕСА_1 , раніше несудимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 17 травня 2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 660 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 998 480,00 (один мільйон дев"ятсот дев"яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят грн. 00 коп.) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, а саме: с. Холмок Ужгородського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання ;

- здати на зберігання до Головного управління ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному, що відповідно до ч.ч. 8,9,10 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки,застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1