Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-в/644/12/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Орджонікідзевського районного суд м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ОСОБА_4 ) про приведення у відповідність судового рішення до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (а.с. 1).

Вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі

На підставі ч.1 ст. 71, ч.3 ст. 78 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного обвинуваченому за даним вироком приєднано частину невідбутого покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 23 травня 2019 року у вигляді 4 років позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 вирахувано з моменту затримання, тобто з 11.12.2020.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, чинний з 09 серпня 2024 року (надалі за текстом Закон № 3886-ІХ), яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вказаним Законом № 3886-ІХ підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян (надалі за текстом - НМДГ).

На підставі викладеного, засуджений ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, просив суд привести вирок суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 02.12.2024, справа № 644/10582/24 визначена на розгляд судді ОСОБА_1 .

Засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у режимі відеоконференції у судовому засіданні підтримав свою заяву у повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова заперечував проти повного задоволення заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема в частині звільнення від покарання згідно вироку Шишацького районного суду Полтавської області від 23 травня 2019 року.

На обґрунтування своєї позиції пояснив, що ОСОБА_4 згідно з вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020, вчинив корисливі злочини, вартість майна отриманого злочинним шляхом яких, зокрема за ч. 3 ст. 185 КК України, епізод № 2, становила на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та наразі підлягають декриміналізації та за їх вчинення засуджений підлягає звільненню від покарання, оскільки вони не є кримінально караними діяннями, при цьому декриміналізація зазначених епізодів не впливає на кваліфікацію дій та остаточне покарання за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020 (арк. о/с 3-5)

Згідно з вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020, епізод № 1 - вартість майна отриманого злочинним шляхом яких, зокрема за ч. 3 ст. 185 КК України становила на момент вчинення правопорушення більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що наразі не підлягають декриміналізації за приписами Закону № 3886-IX від 18.07.2024, є кримінально караними (арк. о/с 3-5).

Заразом, декриміналізація зазначених епізодів не впливає на кваліфікацію дій та остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Покарання призначається за конкретною частиною та статтею КК України. Відповідно засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи, особову справу засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в умовах ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» (арк. спр. 1), яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Таджицька, 7, отже справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Харкова на підставі ч.2 ст. 539 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Судом установлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий вироком:

1) Шишацького районного суду Полтавської області від 23.05.2019 за ч. 3 ст. 297 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки (арк. о/с 5).

Суд звертає увагу, що за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 23.05.2019 ОСОБА_4 засуджений за кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 297 КК України (арх. матеріал о/с), кримінальна караність якого наразі не усунута, та яке не підлягає декриміналізації відповідно до Закону № 3886-ІХ.

Відповідності до прийнятого Верховною Радою України 18 липня 2024 року Закону № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року, статтю 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста НМДГ або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох НМДГ, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот НМДГ або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот НМДГ або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі НМДГ або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 НМДГ.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП, в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох НМДГ.

Цим Законом № 3886-ІХ, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, якою визначено адміністративну відповідальність за вчинення дрібної крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 НМДГ.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох НМДГ.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Податкового кодексу України, сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється законом України про державний бюджет України на конкретно визначений рік, так станом на 01 січня поточного року, а саме:

у 2020 році з 01.01.2020 по 30.06.2020 2102, 00 грн, 01.07.2020 по 30.11.2020 2197,00 грн, з 01.12.2020 по 31.12.2020 2270,00 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з:

01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року становив 1 051 грн 00 коп ( 2 102,00 грн розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи у період з 02 по 06 травня 2020 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період становлять суму 2 розмірі: 1 051 грн 00 коп х 2 = 2 102,00 грн.

Згідно з вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020 (арк. о/с 3-5) засудженим ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років, вчинено кілька епізодів крадіжок, вартість матеріальної шкоди, завданої шляхом таємного викраденого чужого майна стосовно кожного окремого епізоду становила:

перший епізод від 29.03.2020 близько 23 год 10 хв 3 795 грн 05 коп, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму більшу двох НМДГ (надалі по тексту НМДГ), зокрема більшу від 2 102,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута (арк. о/с 3);

другий епізод від 13.04.2020 близько 21 год 30 хв 933 грн 31 коп, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму меншу двох НМДГ, зокрема меншу від 2 102,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі усунута (арк. о/с 4).

Отже, суд установив, що епізоди 1 не підлягає декриміналізації та є кримінально караним через те, що вартість майна отриманого злочинним шляхом перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушень.

Натомість вартість майна отриманого злочинним шляхом, зокрема епізод 2 підлягає декриміналізації та за його вчинення засуджений підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому він не є кримінально караними діяннями, при цьому декриміналізація зазначених епізодів не впливає на кваліфікацію дій та остаточне покарання за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020 (арк. о/с 3-5). Оскільки вартість майна отриманого злочинним шляхом на час вчинення окремих епізодів діяння не перевищувала 2 НМДГ, до цього діяння застосовується ст. 5 КК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

За частиною 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), і шахрайство, за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи. Відповідні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 по справі № 567/507/23.

Частина 6 ст. 3 КК передбачає, що зміни до КК можуть вноситися, зокрема, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення, що відрізняє ситуацію, яка розглядається, від змін нормативно-правових актів інших галузей права.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з 09.08.2024 кримінальна, а не адміністративна відповідальність за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату майна настає, якщо вартість такого майна з урахуванням відповідних положень Податкового кодексу України, закону України про Державний бюджет України на відповідний рік, якщо вартість майна, здобутого злочинним шляхом становить менше 2 НМДГ на день вчинення злочинних діянь.

ОСОБА_4 згідно з вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020, вчинив корисливий злочин, вартість майна отриманого злочинним шляхом якого, за ч. 3 ст. 185 КК України, епізод № 2 становив на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та наразі підлягає декриміналізації та за його вчинення засуджений підлягає звільненню від покарання, оскільки він не є кримінально караними діяннями, при цьому декриміналізація зазначеного епізоду не впливає на кваліфікацію дій та остаточне покарання за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020 (арк. о/с 3-5)

Заразом, згідно з вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020 епізод № 1 - вартість майна отриманого злочинним шляхом якого, за ч. 3 ст. 185 КК України становила на момент вчинення правопорушення більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що наразі не підлягають декриміналізації за приписами Закону № 3886-IX від 18.07.2024, є кримінально караними.

Отже, вказане діяння не можуть вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за злочинні дії щодо якого ОСОБА_4 засуджений зазначеним вище вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами в ч. 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

За приписами ч. 3 ст. 74 КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Водночас, суд звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону, а лише передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від покарання та його відбування.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч.1 ст. 58, ч.1 ст. КК України),11,13,13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Отже, вироком Шишацького районного суду Полтавської області (арк. о/с 3-5) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст.75 КК України відповідно до умов угоди звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Покарання призначається за конкретною частиною та статтею КК України. Відповідно засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що суд саме звільняє засудженого від відбування покарання відповідно до ч.2 ст.74 КК України і не має повноважень змінювати вирок на стадії його виконання, у суду відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020, окремо за епізодами крадіжки за ч. 3 ст. 185 КК України, так як покарання судом призначалось не окремо за кожним епізодом крадіжок, а за всіма епізодами з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст.185 КК України, день розгляду подання відповідає цій правовій кваліфікації, тому суд не знаходить підстав для звільнення засудженого від відбування покарання або пом`якшення покарання, призначеного вироком суду, на підставі ст.74 КК України.

Керуючись ст.107 ч.4, ст.537 ч.1 п.13, ст.539 ч.2 п.2 та ч.5, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст. 5, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч.2 ст. 74, 75 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020 за другим епізодом від 13.04.2020 о 21 год 30 хв на суму 933 грн 31 коп за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч.2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

В іншій частині раніше визначеної кваліфікації та призначеного вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020 остаточного покарання залишається незмінним, зокрема:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 06.10.2020, згідно якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71, ч.3 ст. 78 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного обвинуваченому за даним вироком приєднано частину невідбутого покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 23 травня 2019 року у вигляді 4 років позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання при виконанні вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1