ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2024 року та ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року про виправлення описки у вироку у кримінальному провадженні № 0001223 від 03 листопада 2023 року стосовно

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_8

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2024 року ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року виправлено описку у вироку, а саме замість невірно зазначеного у першому абзаці мотивувальної частини вироку - з метою збуту вважати правильним без мети збуту.

Цим вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою за незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту, при таких обставинах.

02.11.2023 близько 17 годин 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на перехресті вулиць Байкальської та Журналістів у м. Дніпро, знайшла на землі, двадцять чотири полімерні згортки з порошкоподібною речовиною, вміст яких ОСОБА_8 був відомий як психотропна речовина «метамфетамін», та три сліп пакети з речовиною рослинного походження, вміст яких ОСОБА_8 був відомий як особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», які в подальшому поклала до належного їй рюкзака та стала зберігати. За результатами проведення особистого обшуку 03.11.2023 в період часу з 16 годин 10 хвилин до 16 годин 49 хвилин у ОСОБА_8 в належному їй рюкзаку виявлено та вилучено: 24 полімерні згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору та 3 сліп-пакета з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, які згідно з висновками експерта містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс та психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін. Маса метамфетаміну складає 0,0955 г, 0,0883 г, 0,0905 г, 0,0957 г, 0,0966 г, 0,0989 г, 0,0968 г, 0,0893 г, 0,1154 г, 0,0974 г, 0,0869 г, 0,0713 г, 0,1107 г, 0,0794 г, 0,0895 г, 0,0820 г, 0,0663 г, 0,0683 г, 0,1626 г, 0,0936 г, 0,0988 г, 0,1184 г, 0,1557 г, 0,1437 г, 0,0646 г, 0,0866 г.

Відповідно до таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених наказом МОЗ України 01.08.2000 р. № 188 у редакції від 29.07.2010 р. № 634, психотропна речовина - метамфетамін масою від 1,5 г до 15 г, відноситься до великих розмірів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та застосувати до обвинуваченої положення ст. ст. 69, 75 КК, встановивши випробувальний термін відповідно до ст. 76 КК. Вважає призначене ОСОБА_8 покарання є явно несправедливим та надто суворим. Судом не враховано відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність обставин, що його пом`якшують, як щире каяття та визнання вини. Обвинувачена раніше не судима, характеризується задовільно як за місцем мешкання, так і за місцем колишньої праці, є добросовісною людиною.

Позиції учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

До апеляційного суду надійшла відмова від апеляційних скарг прокурора ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2024 року та ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року про виправлення описки, на підставі ч. 1 ст. 403 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК).

В судовому засіданні прокурор просив прийняти відмову від апеляційних скарг прокурора ОСОБА_7 , про що сторони не заперечували та продовжено розгляд апеляційної скарги захисника.

В судовому засіданні захисник в режимі відеоконференції та обвинувачена підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, вирок суду першої інстанції вважав законним та обґрунтованим, тому просив залишити його без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 309 КК за обставин, викладених у вироку суду в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК апеляційним судом не переглядаються.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є безпідставними, а вирок суду в цій частині є законним, обґрунтованим та ухвалений у відповідності до зазначених вище вимог закону, які суд першої інстанції виконав належним чином та мотивував прийняте рішення, з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, разом з цим, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що обираючи ОСОБА_8 вид і розмір покарання, суд першої інстанції дав належну оцінку ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, виходячи не лише з визначених у ст. 12 КК формальних критеріїв, а й з особливостей конкретного кримінального правопорушення.

Так, суд першої інстанції взяв до уваги, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, його підвищену суспільну небезпеку, остання раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на утриманні неповнолітніх дітей не має та не одружена. Обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання судом не встановлено.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправити обвинувачену та запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень неможливо без її ізоляції від суспільства.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину у сфері наркотичних засобів та психотропних речовин, особу обвинуваченої, яка в силу ст. 89 КК раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, не працевлаштована, не має міцних соціальних зв`язків, та усіх обставин у справі, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті є необхідним та достатнім для її виправлення і запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про наявність обставини, що пом`якшує покарання, як визнання обвинуваченою вини та щире каяття. Суд першої інстанції обґрунтовано не визнав таку обставину, яка пом`якшує покарання, оскільки визнання обвинуваченою вини у пред`явленому обвинуваченні не є результатом її розкаяння та усвідомлення своєї протиправної поведінки, бажання виправити ситуацію, що склалася.

Будь-яких даних, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та давали б підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК у кримінальному провадженні не встановлено.

Статтею 414 КПК як одну з підстав для зміни вироку визначено невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 309 КК, що, на думку апеляційного суду, відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та відомостям про її особу.

При цьому, згідно з вимогами ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування ст. 69 КК можливе за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Разом з тим, судом не встановлено наявність обставин, що пом`якшують обвинуваченій покарання.

Таким чином, захисник не навів в апеляційній скарзі належних доводів та аргументів, чому призначене обвинуваченій покарання є явно несправедливим внаслідок його суворості, всі обставини, які впливають на вид і розмір покарання враховані місцевим судом, а відтак покарання, призначене ОСОБА_8 за вчинене кримінальне правопорушення є законним, обґрунтованим та достатньо мотивованим, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Будь-яких інших доводів, які б свідчили про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та вказували на необхідність зміни або скасування вироку суду апеляційні скарги не містять.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни або скасування оскарженого судового рішення, при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4