Провадження №: 1-кп/752/935/24
В И Р О К

Іменем України

03 грудня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0001235 відносно обвинуваченого за ч. 4 ст. 153 КК України:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Порт-Судан Республіки Судан, громадянина Республіки Судан, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

з участю сторін кримінального провадження -

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Мохамед Сурадж Насір 23.05.2021 р., приблизно о 15.30 год., знаходячись поблизу Міжрегіональної академії управління персоналом, що розташована в АДРЕСА_2 , маючи намір на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, діючи з прямим умислом, тобто, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання останніх, з невстановлених мотивів, підійшов до раніше невідомої йому малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обійняв її зі спини правою рукою за плечі, а лівою рукою почав торкатися грудей, сідниць та стегон через верхній одяг, на що остання чинила опір. Вирвавшись від ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , побігла до місця свого проживання, а саме до гуртожитку Міжрегіональної академії управління персоналом, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

У свою чергу, ОСОБА_3 , почав переслідувати малолітню ОСОБА_9 , та наздогнавши її біля входу до гуртожитку, схопив долонями своїх рук за кисті правої та лівої руки ОСОБА_9 , і почав утримувати її біля себе. ОСОБА_9 , вирвавшись від захватів ОСОБА_3 , забігла в приміщення вищевказаного гуртожитку, піднялась по сходах на четвертий поверх, де сховалась від переслідувача в приміщенні загальної кухні.

Однак, продовжуючи свої протиправні дії та маючи намір на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, діючи умисно, з невстановлених мотивів, ОСОБА_3 , продовжив переслідувати потерпілу ОСОБА_9 , у приміщенні гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, слідом за нею ОСОБА_3 , зайшов до будівлі вищезгаданого гуртожитку та попрямував до приміщення кухні, що на четвертому поверсі, де на той час знаходилась малолітня ОСОБА_9 . Зачинивши за собою двері, продовжував вчиняти дії сексуального характеру стосовно ОСОБА_9 , проти її волі, а саме: утримував малолітню ОСОБА_9 , в приміщенні кухні, намагався зняти з неї одяг а потім знявши з себе штани, обіймав потерпілу, тулився всім своїм тілом до малолітньої ОСОБА_9 , та цілував останню в шию.

Потерпіла ОСОБА_9 , скориставшись моментом, коли ОСОБА_3 , відволікся на її телефон, нанесла останньому коліном ноги удар в область паху та втекла до місця свого проживання, тобто, до кімнати гуртожитку №19, яка розташована на 9 поверсі.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним за ч. 4 ст. 153 КК України, а саме у вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, себе винним не визнав та пояснив, що навчався в Морській академії м. Одеса. У подальшому приїхав до друга в м. Київ. 23.05.2021 року перебуваючи біля магазину «АТБ», розпочав вести прямий ефір в Instagram. В цей час, до нього підійшла раніше невідома дівчина, запитала звідки він, потім розпочала спілкуватися. Для перекладу, він використовував телефон, оскільки не розумів мови. Зазначав, що у нього було два телефони: Android, який був закріплений на штативі, за допомогою якого вівся ефір та IPhone. Дівчина запила чи зареєстрований він в Instagram, на що отримала відповідь - так і показав свій аккаунт. Потім, дівчина пішла, а він виявив відсутність телефону на штативі. Він пішов за нею, шоб дізнатися де телефон. Перебуваючи біля гуртожитку, він запитав у дівчини про телефон, тримав її за руку, щоб вона не втекла. До гуртожитку з дівчиною не заходив. Вказував, що він того дня не вживав спиртних напоїв, не торкався та не бив дівчини. Проживав на першому поверсі, в різних гуртожитках.

На уточнюючі питання прокурора вказував, що потерпіла першою до нього підійшла, не знав що вона малолітня. Дівчина говорила скільки їй років, однак він не розумів. Спілкувалася російською, можливо українською мовою, точно не знає. На переглянутому в судовому засіданні відеозаписі - він.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 , своєї вини, його провина доводиться наступними доказами

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив суду, що проживає у гуртожитку. Влітку, до війни, вийшов на вулицю, щоб викинути сміття. Перебуваючи на території університету МАУП, за адресою: АДРЕСА_2 , побачив, як незнайомий чоловік, щільно тримаючи, вів під руку, його сусідку. Дівчина не пручалася, на допомогу не кликала. Потім вони зайшли до підїзду.

На уточнюючі питання прокурора, повідомив, що сусідку звати ОСОБА_11 , маму- ОСОБА_12 , а бабусю теж ОСОБА_11 . На вигляд дівчина була дитиною.

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який повідомив суду, що проживає у гуртожитку, з матірю потерпілої вони сусіди, з обвинуваченим - не знайомий. Памятає, що на його поверх прибіг чоловік, сказав, що шукає якусь дівчину, більше нічого не говорив. Рис обличчя чоловіка він не памятає, бачив лише силует. Коли саме це було, він не памятає.

На уточнюючі питання прокурора вказав, що його квартира та кухня знаходяться на 4 поверсі.

- показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_14 , яка повідомила суду, що перебувала на робочому місці. Після обіду, їй зателефонувала донька ОСОБА_11 , сказала що до неї чіплявся хлопець, від якого довелося тікати. Потім, вона приїхала додому, донька була схвильованою, плакала. Розповідала, що коли ОСОБА_11 поверталася з магазину, до неї почав чіпллятися хлопець, залазив до неї під одяг, цілував. На шиї у доньки був слід від поцілунку.

На уточнюючі питання прокурора вказувала, що подія сталася за адресою: АДРЕСА_2 , точної дати не памятає. Дитина стала закритою, боялася виходити на вулицю ввечері. У подальшому обвинувачений вибачався, телефонували його батьки.

На уточнюючі питання головуючого, вказала, що поліцію викликала одразу, коли донька їй розповіла про вказану подію. Охарактеризувала доньку як спрокійну, ввічливу, гарну дівчинку, яка не схильна до фантазій та брехні. Вона не могла б безпідставно обмовити сторонню людину у вчиненні злочину.

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка повідомила суду, що працювала поліцейським в УПП в м. Києві. Надійшов виклик про розбещення неповнолітньої. Приїхали за місцем виклику, поспілкувалися з мамою потерпілої. Остання повідомила, що у доньки сліди від поцілунку на шиї та показала фото обвинуваченого. Вона з колегами впізнали обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки напередодні складали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за хуліганство. У подальшому, обвинуваченого було затримано іншим екіпажем. Під час затримання вона не була присутньою;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23.05.2021 року, в якому ОСОБА_14 , повідомила Голосіївське УП, що невідомий темношкірий чоловік, на 4-му поверсі гуртожитку на кухні, за адресою: АДРЕСА_2 , намагався вчинити розпусні дії з неповнолітньою ОСОБА_9

Том №1 а.с. 51;

- протоколом огляду місця події від 23.05.2021 року, згідно якого місцем огляду являється кухонне приміщення на 4-му поверсі гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_2 , перші двері ліворуч по коридору. Ліворуч від входу, розташований сміттєпровід, за ним знаходяться деревяні дошки, за ними труба. Праворуч знаходиться шафа, тумба, стіл та два стільці. Підлога вкрита лінолеумом.

Том №1 а.с. 52-53;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в якому відображено, що потерпіла ОСОБА_9 , серед інших, впізнає саме ОСОБА_3 , за рисами обличчя, формою обличчя, кольором шкіри, зростом та зачіскою.

Том №1 а.с. 54-57;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в якому відображено, що свідок ОСОБА_16 , серед інших, впізнає саме ОСОБА_3 , якого він бачив 23.05.2021 року поруч із ОСОБА_9 , в приміщенні гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_2 .

Том №1 а.с. 60-62;

- протоколом огляду диску, в якому зазначено, що в ході перегляду відеозапису з камер відео спостереження, яка розташована на території прилеглій академії, видно, що з`являється чоловік, який в ході досудового розслідування встановлений як ОСОБА_3 , поруч з яким ОСОБА_9 , він направляється слідом за нею. Судом також оглянуто фото таблиці як додаток до протоколу.

Том №1 а.с. 66-75;

- висновком експерта № 042/1-306-2021 від 24.05.2021 року, при судово- медичній експертизі у ОСОБА_9 , мало місце тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на правій боковій поверхні шиї в верхній третині, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, та могло утворитися внаслідок однієї травматичної дії тупого предмету, що могло бути внаслідок засмоктування ділянки шкіри шиї, за давністю може відповідати вказаному терміну.

Том №1 а.с. 79-81;

Окрім того, в судовому засіданні від 08.10.2024 року судом було оголошено покази потерпілої ОСОБА_9 , надані під час допиту суддею ОСОБА_17 . Потерпіла вказувала, що 23.05.2021 року приблизно о 15 год., поверталася з магазину додому. До неї підійшов обвинувачений, від якого був запах спиртного, запитав як її звати, також спитав скільки років, вона відповіла, що 12. Розмовляв він мішано, українською, російською та англійською. Почав лапати її руками, казав, що гарна. Вона розуміла, що це дорослий чоловік, і його поведінка була їй неприємна, намагалася відсторонитися від нього і пішла до гуртожитку. Обвинувачений пішов за нею. Він також зайшов у під`їзд. Вона вибігла на 4 поверх та зайшла до кухні, де заховалася в куток. За нею зайшов обвинувачений та закрив двері. Підійшов та знову почав лапати руками за груди, сідниці, ліз цілуватися, зробив «засос» на шиї. Вона просила, щоб він так не робив, намагалася від нього відсторонитися, відводила його руки, однак він не реагував. Почав скидати з себе штани та намагався скинути з неї шорти. Вона вдарила його ногою в пах, вибігла з кухні та побігла до себе в квартиру, яка знаходилася на 9 поверсі. Там усе розповіла спочатку бабусі, а потім мамі. Викликали поліцію. Коли усе відбувалося, відчувала неприємні відчуття, певний час боялася вийти з квартири, думала що там може бути він. Думає, що обвинувачений розумів, що вона проти того, що він робить, та точно знав що її 12 років, оскільки ще перепитував.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , вказаними належними та допустимими доказами, які були повно та всебічно перевірені в судовому засіданні, його вина повністю доведена.

Стаття 85 КПК України передбачає критерій належності доказів, а саме, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. В свою чергу стаття 86 КПК України окреслює, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

1. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

2. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

3. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (ст. 93 КПК України).

Ст. 56 КПК передбачає, що протягом кримінального провадження потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

2. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Що таке документи законодавцем надано визначення в статті 99 КПК України, тобто: ч. 1 - документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ч. 2 - до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати:

1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані);

2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;

3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії;

4) висновки ревізій та акти перевірок.

Слід вказати, що у рішенні ЄСПЛ, у справі «Сєрявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, п. 58 суд вчергове повторював, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов?язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов?язок щодо обгрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення (Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 р, серія А, № 303-А п. 29)

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських судів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов?язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку чи спростування кожної підстави захисту.

Судом в судовому засіданні повно, всебічно перевірене обвинувачення висунуте органом досудового розслідування, яке в суді підтримане прокурором і воно повністю знайшло своє підтвердження.

Серед вищевказаних доказів, що доводять вину ОСОБА_3 , слід акцентувати увагу на такому. Зазначений злочин був вчинений в умовах неочевидності, оскільки при ньому були присутні лише сам обвинувачений та малолітня потерпіла. Показання малолітньої потерпілої суд взяв до уваги як правдиві з наступних мотивів.

Так потерпіла малолітня ОСОБА_9 , одразу після вчинення щодо неї злочину обвинуваченим ОСОБА_3 , повідомила про вказаний факт бабусю та маму. А остання, в свою чергу викликала поліцію. ОСОБА_3 був виявлений та затриманий через деякий час після вчинення злочину. Не заперечував своєї причетності до незаконних дій щодо малолітньої ОСОБА_9 . Під час розгляду кримінального провадження щодо нього суддею ОСОБА_17 , вирок якого від 26.07.2021 року було залишено без змін Київським апеляційним судом, проте в подальшому скасовано Верховним судом, постановою від 23.02.2023 р., у зв?язку з процесуальними порушеннями, щодо не забезпечення перевірки судом повноважень перекладача, його освіти, стажу, досвіду роботи перекладача, ОСОБА_3 повністю визнавав свою вину, за виключенням деяких деталей. Лише в судовому засіданні, за наслідками якого ухвалюється даний вирок, він почав заперечувати свою причетність і висунув версію, що сама потерпіла до нього залицялася, а потім у нього зник телефон і це стало підставою для її переслідування. Така позиція обвинуваченого не береться судом до уваги, оскільки вона спростована вищевказаними дослідженими доказами, є не логічною та не послідовно. Ця версія суперечить попереднім відомостям, які він же повідомляв суду у попередньому складі. В свою чергу потерпіла давала показання суду послідовно, не змінювала їх протягом всього часу з моменту звернення до правоохоронних органів. Її показання були підтверджені і іншими зазначеними вище доказами.

Не дивлячись на те, що потерпіла малолітня ОСОБА_9 показання давала цьому складу суду не безпосередньо, а вони були оголошені судом, їх слід оцінити як належний доказ, оскільки ті показання були надані суду за участі всіх учасників процесу, з дотриманням принципу змагальності сторін. Всі учасники, зокрема і сторона захисту в особі обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_18 мали змогу ставити питання потерпілій, уточнювати її показання, заперечувати проти їх змісту і давати свої показання в будь який момент судового розгляду. Отже право обвинуваченого на захист в цій частині не порушено.

Оголошення показань малолітньої потерпілої кореспондується зі статтею 225 КПК України і неодноразово Верховним судом така практика судів визнавалась як правильне застосування цієї норми права. Зокрема у постанові ВС від 26.01.2024 року у справі № 466/9158/14 найвища судова інстанція вказувала на можливість використання показань, якщо вони були отримані з дотриманням ст.ст. 225, 352 КПК України. Як вбачається із журналу судового засідання під головуванням судді ОСОБА_17 , від 22.07.2021 року останній роз?яснював права учасникам процесу, з?ясовував стосунки у сторін, роз?яснював потерпілій обов?язок правдиво свідчити, допит відбувся за участі всіх сторін та законного представника малолітньої потерпілої.

Рішення суду саме про оголошення показань було прийнято судом ще і з огляду на висновок спеціаліста - психолога від 22.01.2024 року ( т. 4 а.с 45-49), згідно якого за результатами проведення інтервіювання, негативний вплив події літа 2021 року, які спричинили психологічний біль викликають страх бачити, або спілкуватися в подальшому з обвинуваченим. Подія мала вплив на загальний емоційний фон дитини, а саме залишила відбиток у відчутті загрози та потреби ходити до школи з дорослими, тому що відчуває небезпеку коли сама.

У зв?язку з цим, потерпіла сторона в особі законного представника заперечувала проти повторного допиту ОСОБА_9 в судовому засіданні, а тому і були оголошені та взяті до уваги її попередні показання надані суду.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, злочин, передбачений ч. 4 ст. 153 КК України класифікується як тяжкий. Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.

Одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші регулятори. Так, справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція ґрунтується, в тому числі, в рішенні КСУ від 02.11.2004 №15 у справі №1-33/2004.

Згідно рішення «Орлов проти України» від 11.02.2016, «національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки..».

З урахуванням характеру і тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, об`єктом яких є статева свобода та статева недоторканість малолітньої особи, зухвалості дій обвинуваченого, поведінку останнього під час судового розгляду, яка свідчить про те, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому злочині, підстав для застосування ст.ст.75, 69 КК України не встановлено, а тому суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , неможливе без ізоляції від суспільства, і йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, вирішити питання про включення інформації про обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обраховувати з 03.12.2024 року.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк затримання з 23 травня 2021 року по 25 травня 2021 року та строк попереднього ув`язнення з 25 травня 2021 року по 02 грудня 2024 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 - тримання під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Включити інформацію про обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Речові докази: - два паперові конверти жовтого кольору, зі зрізами нігтьових пластин з рук обвинуваченого ОСОБА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- компакт-диск з відеозаписом - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи за проведення експертизи №042-/1-306-2021 від 24.05.2021 року в сумі 273 грн. 80 коп.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1