ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13.03.2025 р., постановлену в кримінальному провадженні №0000190 відносно нього,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13 березня 2025 р. задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення СВ УСБ України в Чернівецькій області ОСОБА_8 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чернівці, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.111 ч.2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 17 квітня 2025 року, без визначення розміру застави.

На вказану ухвалу слідчого судді підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Підозрюваний просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт з носінням електронних засобів контролю.

Захисник просила скасувати оскаржуване рішення та змінити обраний запобіжний захід ОСОБА_6 на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю або заставу.

ЄУНСС 727/2935/25 НП 11сс/822/78/25 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9

Підозрюваний в апеляційній скарзі висловлював незгоду щодо відкриття кримінального провадження щодо нього. Описував дії працівників СБ України та прокурора, які, на його думку, є незаконними.

Вважає, що судом було проігноровано безпідставність та незаконність підстав для перебування його під вартою.

Вказував, що дома у нього перебуває хвора мати, а він є її єдиним сином та опікуном. За час перебування в СІЗО його мати декілька разів була госпіталізована

та перебувала без належної опіки.

Стверджував, що судом було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та перераховував статті КПК України, які, на його думку, були порушені стороною обвинувачення та судом.

Захисник свої апеляційні вимоги обґрунтовувала тим, що прокурором формально наведені ризики, які дають підстав вважати, що ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, при цьому не було наведено конкретних доказів таких дій. ОСОБА_6 має хвору літню матір і, у випадку обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, буде постійно проживати за місцем свого проживання.

Вважає, що ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню, відсутні та є припущенням. Також не було наведено доказів того, що до ОСОБА_6 не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Захисник посилалась на рішення ЄСПЛ, які, на її думку, свідчать про незаконність прийнятого рішення слідчим суддею.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, прокурора, який просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ухвали слідчого судді, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 у період з 27 квітня 2024 року по 17 жовтня 2024 року вступив у злочинну змову з представником іноземної держави країни-агресора співробітником служби ОСОБА_10 у проведенні підривної діяльності проти України.

У вказаний період часу ОСОБА_6 здійснював дії щодо збору, фіксації та передачу ОСОБА_11 інформації щодо переміщення залізничних составів із озброєнням та військовою технікою Сил оборони України через територію міста Чернівці, які в ОСОБА_12 або її представникам у проведенні розвідувальної та розвідувально-підривної діяльності на території України.

17.10.2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

Стороною обвинувачення було дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення та обґрунтованість пред`явленої йому підозри.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно лише визначив, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався неодноразово.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.01.2025 року строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 17 квітня 2025 року.

Згідно ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зазначеним у частині першій вказаної статті.

Відповідно до вимог ст. 183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду та положення ст. 178 ч.1 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому колегія суддів враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або судовому розгляду.

З даних про особу ОСОБА_6 вбачається, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, інкримінований йому злочин вчинив в період воєнного стану в України.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, а саме необхідністю виконати ряд слідчих та процесуальних дій для виконання вимог КПК України до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою та зазначив про існування таких обставин в ухвалі.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, коли на території України оголошено воєнний стан у зв`язку з повномасштабною агресією Росії, йому відомі обставини справи, колегія суддів вважає, що існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні.

Отже, заявлені у клопотанні слідчого ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою продовжують існувати та не зменшилися.

А тому твердження апелянтів про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є необґрунтовані.

У зв`язку з цим слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

При цьому той факт, що мама підозрюваного потребує сторонньої допомоги, про що вказують апелянти в своїх скаргах, ніяким чином не зменшують як тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, так і можливість підозрюваного вчиняти дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Керуючись положеннями ст. 182, 183 КПК України, при постановленні ухвали про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст. 177 та 178 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу немає.

А тому в задоволенні апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 відмовити, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13 березня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17 квітня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя