Провадження №1-кс/389/226/25
У Х В А Л А

іменем України

11 березня 2025 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , заявлене в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2025 за №0000195, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.369 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, як сторона кримінального провадження, 10.03.2025 подав до суду дане клопотання, в якому просить накласти арешт на грошові кошти сумі 2000 грн, номіналом 1000 гривень (ГТ3344302)(АН220354), які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнані речовим доказом та є предметом вчиненого кримінального правопорушення з метою попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження тимчасово вилученого майна заборони користуватися та розпоряджатися вищевказаним майном, а також, які підлягають спеціальній конфіскації.

На обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділенням відділу поліції № l (м.Знам?янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000195 від 10.03.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Так, 09.03.2025 на лінію «102» надійшло повідомлення від поліцейського СРПП ОСОБА_5 з приводу того, що 09.03.2025 за адресою: смт Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, вул.Магістральна, 1, (Блок пост) зупинено автомобіль марки ВАЗ 2170, державний номерний знак НОМЕР_1 , за порушення ПДР, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоб уникнути відповідальності надав хабар у розмірі 2000 грн.

09.03.2025 під час проведення огляду місця події, яке розташоване за адресою смт Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, вул.Магістральна, 1, (Блок пост) в приміщенні будівлі було виявлено в шафі, яка знаходиться в столі грошові кошти в сумі 2000 грн номіналом 1000 гривень (ГТ3344302)(АН220354).

З метою забезпечення належного збереження слідів вчиненного кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторонни кримінального провадження до вилучених грошових коштів в сумі 2000 грн за адресою смт Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, вул. Магістральна, 1, (Блок пост) 10.03.2025 в порядку ч.2 ст.100 КПК України проведено огляд вилучених грошових коштів у сумі 2000 грн та в подальшому винесена постанова про визначення їх речовим доказом.

Зважаючи на те, що грошові кошти в сумі 2000 грн є предметом вчинення кримінального правопорушення, мають ознаки речого доказу, який має суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, на них можуть зберігатися сліди вчиненого кримінального правопорушення, необхідні для проведення експертиз, у подальшому можуть бути використані як докази під час судового розгляду на них необхідно накласти арешт. Окрім цього, відповідно до п.2 ч.2 стю170 КПК України арешт майна допускається у разі спеціальної конфіскації. Санкція ч.11 ст.369 КК України визначає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто таке до якого може застосовуватися спеціальна конфіскація.

Також, з метою попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження тимчасово вилученого майна є необхідність у забороні користування та розпорядження даним майном.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій вимоги клопотання про накладення арешту на майно підтримав та просив розглянути клопотання без його участі.

Володілець грошових коштів у судове засідання не з`явився, про, дату, час та місце розгляду справи повідомлявся засобами мобільного зв`язку.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття вказаних осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2025 за №0000195, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття вказаних осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 статті 131 КПК України передбачено такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Положенням ч.1 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1,2 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

Частиною 3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України (ч.4 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, ч. 2 ст. 96-2 КК України передбачає, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.ч.10, 11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів справи вбачається, що 09.03.2025 на лінію «102» надійшло повідомлення від поліцейського СРПП з приводу того, що 09.03.2025 за адресою: смт Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, вул.Магістральна, 1, (Блок пост) зупинено автомобіль марки ВАЗ 2170, державний номерний знак НОМЕР_1 за порушення ПДР, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоб уникнути відповідальності надав хабар в розмірі 2000 грн.

09.03.2025 проведеного огляд місця події приміщення Блок посту, розташованого за адресою вул.Магістральна, 1,смт Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, під час якого у шафі, яка знаходиться в столі виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2000 грн номіналом 1000 гривень (ГТ3344302)(АН220354).

В подальшому постановою слідчого про визнання та здачу речових доказів від 10.03.2025 грошові кошти в сумі 2000 грн номіналом 1000 гривень (ГТ3344302)(АН220354), визнано речовимми доказами по примінальному провадженню та вирішено зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Доцільність накладення арешту на вилучені грошові кошти полягає в тому, що вони мають ознаки речового доказу,який має суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, так як може бути засобом/предметом вчинення кримінального правопорушення, містити на собі відомості, які будуть використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України та у ньому зазначені підстави, мета та завдання арешту у даному кримінальному провадженні.

Так, підставою та метою арешту є збереження речових доказів, а завданням арешту майна є запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, спотворення, знищення.

Суд звертає увагу, що арешт майна це тимчасовий захід, а тому власник/володілець майна не позбавлений права звернутися з клопотанням про скасування арешту.

Відповідно до практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Беручи до уваги те, що існує сукупність підстав вважати, що вилучені грошові кошти є заобом/предметом вчинення кримінального правопорушення, можуть мати на собі відомості, які можуть бути використані як докази, необхідні для проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що вказане майно у відповідності до ст.98 КПК України має ознаки речових доказів, які мають суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, тому з метою їх збереження та забезпечення можливості подальшої їх спеціальної конфіскації,на вказане майно необхідно накласти арешт.

Матеріали клопотання свідчать про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому враховується наявність існування обставин можливості подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі вилученого майна.

Також, при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, його спеціальної конфіскації, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.98, 131, 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

В межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2025 за №0000195, накласти арешт на грошові кошти у сумі 2000 грн, номіналом 1000 гривень (ГТ3344302)(АН220354), які належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони права на розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Згідно з положеннями, що закріплені в ч.1 та ч.2 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1