Справа № 206/1619/25
Провадження № 1-кс/206/364/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, непрацевлаштованого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 21 березня 2025 року ОСОБА_5 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_7 перебували за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно о 23:00 год. за вказаною адресою прибув їх знайомий ОСОБА_8 , де вони разом відпочивали та у приміщенні кухні вживали алкогольні напої.

В ході сумісного перебування та вживання алкогольних напоїв, у зв`язку з виниклою із ОСОБА_5 сваркою, ОСОБА_7 23.03.2025 близько 24:00 год. залишила їх з ОСОБА_8 та прослідувала за адресою: АДРЕСА_2 , де періодично мешкала.

В процесі сумісного перебування та спілкування на побутові теми, 24.03.2025 приблизно о 01:00 год. між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, що викликало у ОСОБА_5 раптову неприязнь до ОСОБА_8 , у зв`язку з чим на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті (умисне вбивство) ОСОБА_8 .

Перебуваючи у тому ж місці, а саме у приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_1 , 24 березня 2024 року приблизно о 01:00 год., ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_8 , схопив з кухонного столу у свою праву руку ніж, який визначив знаряддям вчинення злочину та, стоячи обличчям до ОСОБА_8 на відстані витягнутої руки, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , утримуючи у своїй зжатій у кулак правій руці зазначений вище ніж, умисно, з метою заподіяння смерті ОСОБА_8 , наніс йому не менше одного удару клинком вказаного ножа в область грудної клітини зліва, в результаті чого спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, несумісні з життям.

Від отриманих тілесних ушкоджень, 24 березня 2024 року приблизно о 01:00 год. потерпілий ОСОБА_8 помер на місці у приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 532не від 24.03.2025, смерть його настала від гострої крововтрати, травми лівої легені, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини.

Впевнившись у тому, що ОСОБА_8 не подає ознак життя,24 березня 2024 року у період часу приблизно з 01:00 год. по 04:00 год. ОСОБА_5 вжив заходи до приховання слідів вчиненого ним злочину та, користуючись підручним засобом ручним металевим візком, вивіз труп ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення та залишив його на тротуарній доріжці, розташованій біля буд. №2 по вул. Генерала Радієвського у м. Дніпро.

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_5 , які виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор зазначила, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 існують ризики того, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; також після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 вжив заходи до приховання та знищення слідів злочину: вивіз тіло ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення; ОСОБА_5 , не будучи обмеженим у свободі, може вчинити спроби незаконного впливу на свідка ОСОБА_7 та інших свідків, потерпілого, з метою зміни ними показань та спотворення фактичних обставин події кримінального правопорушення, оскільки вони місцеві жителі та знайомі йому особи. Так, ОСОБА_5 може впливати на них шляхом вмовляння, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схиляння їх до зміни показань та спотворення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення (злочину), чим перешкоджатиме забезпеченню швидкогота повного розслідування кримінального провадження. Враховуючи вказані обставини прокурор заперечувала проти клопотання захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні зазначив, що з обставинами викладеними в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він погоджується, однак просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. З приводу подій зазначив, що не хотів вбивати ОСОБА_8 , це виникло випадково через те, що останній будучи в стані алкогольного сп`яніння на нього кидався з ножем, який він вихватив та випадково його зачепив. Кров у ОСОБА_8 була тільки на руках після удару. Ніж він викинув одразу. ОСОБА_5 швидку допомогу не зміг викликати через те, що в нього при собі не було мобільного телефону. Після цього вони вийшли на вулицю. Він взяв тачку з квартири, що знаходиться на четвертому поверсі та посадив туди ОСОБА_8 , в той момент він ще був живий та продовжував лаятися нецензурною лайкою в його бік. ОСОБА_8 просив щоб його відвезли додому. Коли він віз ОСОБА_8 , останній випав, а тачка зламалась. Після цього ОСОБА_5 залишив його та пішов до дружини та все розповів про події. Дружина ОСОБА_5 швидку допомогу теж не могла викликати через те, що в неї також при собі не було мобільного телефону.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що не погоджується з визначеною кваліфікацією. Також, зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 після вчиненого намагався допомогти потерпілому ОСОБА_8 , однак через велику крововтрату останній помер. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 визнає свою провину, зазначені ризики в клопотанні не обгрунтовані, а тому захисник просив застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та захисника, дослідивши надані стороною обвинувачення письмові матеріали до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні ВП №1 ДРУП №2 ГУНПв Дніпропетровській області проводиться досудове розслідуванняу кримінальному провадженні № 0000273 від 24.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

25 березня 2025 року ОСОБА_5 старшим слідчим СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області, за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра оголошено та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено підозрюваному та його захиснику о 18 годині 28 хвилин 25 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У силу ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протоколом огляду місця події від 24.03.2025; протоколом обшуку квартири, де мешкав загиблий ОСОБА_8 від 24.03.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 24.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 24.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.03.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 24.03.2025; протоколом затримання ОСОБА_5 від 24.03.2025; зібраними матеріалами по кримінальному провадженню в цілому.

Клопотання та матеріали, надані слідчим, дійсно свідчать про реальне існування ризиків, передбачених п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція статті якої передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, і, у зв`язку тим, що останній вчинив особливо тяжкий злочин проти життя і здоров`я особи, є підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи про покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду.

На наявність вказаного ризику також вказує та обставина, що ОСОБА_5 після скоєння кримінального правопорушення залишив місце його вчинення, до Відділення поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області доставлений працівниками Національної поліції України на підставі доручення слідчого.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2011 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, на що вказує та обставина, що ОСОБА_5 після скоєння кримінального правопорушення вжив заходи до приховання та знищення слідів злочину, вивіз тіло ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення.

Слушними також є доводи прокурора з приводу існування ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, на що вказує те, що ОСОБА_5 , не будучи обмеженим у свободі, може вчинити спроби незаконного впливу на свідка ОСОБА_7 та інших свідків, потерпілого, з метою зміни ними показань та спотворення фактичних обставин події кримінального правопорушення, оскільки вони місцеві жителі та знайомі йому особи. Так, ОСОБА_5 може впливати на них шляхом вмовляння, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схиляння їх до зміни показань та спотворення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення (злочину), чим перешкоджатиме забезпеченню швидкогота повного розслідування кримінального провадження.

Викладене вище, у своїй сукупності, є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку та виключає об`єктивну можливість щодо застосування більш м`якого виду запобіжного заходу за умови дійсного підтвердження наявності ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак, з урахуванням положень ч. 8 ст. 176 КПК України, підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Такий вид запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що підозрюваний не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184,193-194, 196, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з 24 березня 2025 року до 22 травня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання підозрюваного та його захисника про застосувати запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Строк дії ухвали визначити до 22 травня 2025 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1