Справа № 645/803/25
Провадження № 1-кп/645/298/25
В И Р О К

Іменем України

03 березня 2025 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000011 від 14.01.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, громадянки України, з повною середньою освітою, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судима,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

14.01.2025 вранці, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої заборонений, для власного вживання, без мети збуту, через мережу «інтернет» замовила у невідомої особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP». В подальшому на мобільний телефон ОСОБА_4 надійшло смс-повідомлення із зазначенням адреси знаходження особливо небезпечної психотропної речовини.

Так, 14.01.2025 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність свого діяння, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої заборонений, для власного вживання, без мети збуту, прибула на зазначене у смс-повідомленні місце, а саме за адресою: м. Харків, пр-т. Петра Григоренка, буд. 10 - Г, де у зазначеному у повідомленні місці, забрала полімерний пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною - «PVP», після чого поклала дану речовину до кишені куртки, її рушила по вулиці до місця свого проживання .

В подальшому 14.01.2025 року о 13 год. 55 хв. біля під`їзду № 2 житлового будинка 13-А по вулиці Каденюка м. Харкова, ОСОБА_4 була зупинена працівником ВП №2 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області в порядку ст. 34 Закону України «Про національну поліцію».

В ході огляду місця події працівниками слідчо-оперативної групи відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області 14.01.2025 року в період часу з 14:44 до 14:50 години у ОСОБА_4 виявлено та вилучено полімерний пакет з речовиною білого кольору.

Згідно висновку судової експертизи дослідження матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/121-25/1387- НЗПРАП від 21.01.2025 надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», маса якого в перерахунку на масу представленої речовини склала 2,5774 грами.

Згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, PVP віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (таблиця №1, список №2).

Отже, всупереч вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», ОСОБА_4 незаконно придбала та зберігала при собі без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP» у великих розмірах.

ІІ. Позиція обвинуваченої щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 309 КК України визнала у повному обсязі, розкаялася у скоєному, пояснила суду про обставини викладені вище, зазначила, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення нею кримінального правопорушення вірно відображені.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачена пояснила, що 14.01.2025 року перебувала вдома за адресою АДРЕСА_2 та вирішила придбала через мережу «інтернет» у невідомої особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP». Після придбання вказаної речовини на мобільний телефон надійшло смс-повідомлення із зазначенням адреси її знаходження, яку вона в цей же день забрала у зазначеному у повідомленні місці по проспекту Петра Григоренка. Повертаючись додому, в під`їзді будинку за адресою АДРЕСА_3 її зупинили працівники поліції, яким вона пред`явила небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP».

Обвинувачена наголосила, що вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, нових злочинів обіцяє не вчиняти. Просила її суворо не карати.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачена визнала свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як воно встановлено в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора та обвинуваченої, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат та речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту, яке згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання

Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона в силу ст. 89 КК України раніше не судима, на обліку в лікаря-нарколога в КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не перебуває, на обліку в лікаря-психіатра в КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштована, не заміжня, утриманців не має, має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд зазначає, що відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженої. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Європейський суд у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, умисну форму вини, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченої, пом`якшуючі покарання обставини, наявність обтяжуючих покарання обставин, відношення обвинуваченої до вчиненого та позицію обвинуваченої щодо визнання вини.

На переконання суду, для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, їй необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 2 ст. 309 КК України, та саме таке покарання, на переконання суду буде достатнім для досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, й відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винної та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При цьому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченої в цілому на теперішній час можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому її можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Таким чином, з обвинуваченої підлягає стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведену у кримінальному провадженні судово-товарознавчу експертизу №СЕ-19/121-25/1387- НЗПРАП від 21.01.2025 в сумі 2387 грн. 70 коп.

Суд не вбачає підстав для застосування запобіжного щодо обвинуваченої, оскільки протягом розгляду кримінального провадження остання належним чином виконувала свої процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.01.2025 року по справі № 645/262/25 (провадження № 1-кс/645/91/25), оскільки подальше його застосування є недоцільним.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід Держави судові витрати за проведення судової експертизи дослідження матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/121-25/1387- НЗПРАП від 21.01.2025 в сумі 2387 грн. 70 коп.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.01.2025 року по справі № 645/262/25 (провадження № 1-кс/645/91/25) на речовий доказ.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- 1 експертний пакет, всередині якого знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - «PVP», маса якої в перерахунку на масу представленої речовини складає 2,5774 грами, що переданий до камери зберігання речових доказів УЛМТЗ ГУНП в Харківській області, квитанція №2335 від 27.01.2025, - після набрання вироком законної сили знищити.

-CD-R диск, TM «Verbatim» з відеозаписом «S4680001» - залишити на зберіганні в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя