Справа № 553/1539/22
№ провадження 1-кп/646/13/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_13 - адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_16 - адвоката ОСОБА_17 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000359 від 21.03.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раївка Шевченківського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, зі спеціальною технічною освітою, працюючого дорожнім робітником у «Автомагістраль-Південь», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, зі спеціальною технічною освітою, непрацюючого, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

30.05.2003 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 роки;

02.03.2004 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці;

05.09.2005 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч.ч. 2, 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. 28.09.2006 звільнився з «Курязької ВК» Харківської області на підставі постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 20.09.2006 умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 15 днів;

20.01.2012 вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців. 19.03.2012 звільнився з «Диканівської ВК (№12)» по відбуттю строку покарання;

27.07.2015 вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,

22.03.2016 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

02.03.2017 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.08.2015 по 21.09.2017. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 21.09.2017 вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.03.2017 скасовано в частині призначеного покарання, призначено покарання за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років. Зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення з 18.06.2015 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 14.03.2019 звільнився з ДУ «Темнівська ВК (№100)» по відбуттю строку покарання,

увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_13 , діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022», 21.03.2022 приблизно о 10:00, перебуваючи разом зі своїм знайомим ОСОБА_16 неподалік від житлового будинку АДРЕСА_3 , у якому мешкав ОСОБА_12 , отримавши відмову з боку ОСОБА_12 на прохання ОСОБА_13 зарядити свій мобільний телефон, та побачивши мобільний телефон по якому телефонував ОСОБА_12 , реалізуючи раптово виниклий спільний умисел, направлений на вчинення розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, а саме належним мобільним телефоном ОСОБА_12 , поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, діючи у групі за попередньою змовою із ОСОБА_16 , в умовах воєнного стану, використовуючи фактор несподіванки, діючи узгоджено, застосовуючи фізичне насилля, бажаючи подавити будь-яке намагання ОСОБА_12 чинити опір, ОСОБА_13 наніс три удари кулаками в обличчя останнього, в тому числі в область носу, чим спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження, а саме: закриту травму лицьового черепу у вигляді перелому кісток носу у середній третині зі зміщенням, з наявністю садна на шкірі носу, що належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день), а також гематоми (синці) у ділянці нижніх повік правого та лівого ока, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, тим самим застосувавши насильство, небезпечне для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), від чого потерпілий впав на землю.

Надалі, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_16 , використовуючи ту обставину, що ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень упав на землю в положенні сидячи, та не чинить опору, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_12 забрали належний останньому мобільний телефон марки «Huawei Y6» MRD-LX1, оперативною пам`яттю 2 ГБ, внутрішньою пам`яттю 32 ГБ, вартістю 2200,00 грн., тим самим ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, скоїли напад на ОСОБА_12 , застосувавши при цьому насильство, небезпечне для здоров`я ОСОБА_12 , заволодівши його майном, а саме вказаним мобільним телефоном, спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 2200,00 грн., після чого покинули місце події, однак в подальшому були зупинені ОСОБА_12 та його сусідами.

Таким чином, дії обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_16 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення частково, а саме в частині нанесення легких тілесних ушкоджень, вважає кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 187 КК України недоведеною, пояснив, що 21.03.2022 він прийшов до ОСОБА_16 , який проживає в районі «ХТЗ», щоб поїхати до спільних знайомих, взяли таксі до вул. Одеської. Вийшовши з таксі на вул. Одеській в районі супермаркету «Класс», обвинувачені почули вибухи та вирішили пройтись за супермаркет в бік приватного сектору. Обвинувачені дійшли до пров. Лаврентьєва у м. Харкові, в ОСОБА_13 розрядився мобільний телефон та планшет, тому він вирішив попросити у будинку, де проживає ОСОБА_12 підзарядити свій телефон. ОСОБА_16 у цей час відійшов від ОСОБА_13 метрів на 10-15 м. Потерпілий відмовив ОСОБА_13 у його проханні зарядити телефон, але через деякий час ОСОБА_13 знову постукав до будинку ОСОБА_12 з тим же проханням. ОСОБА_12 , будинку потерпілого, але ОСОБА_12 пішов в бік ОСОБА_13 та ОСОБА_16 та почав знову на них кричати нецензурною лексикою, кидати каміння, щоб вони квапилися та втікали. Наздогнавши ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , які вже підійшли по АДРЕСА_4, біля буд. 13, ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_16 , а потім почав з кулаками лізти до ОСОБА_13 . Останній схопив потерпілого за плече і коли побачив, що потерпілий підняв на нього руку, щоб спричинити йому удар, він рефлекторно наніс один удар потерпілому в ніс, відштовхнув його та пішов далі. Потім на місці бійки з`явився свідок ОСОБА_18 , який вийшов зі свого будинку разом зі своєю вівчаркою, до ОСОБА_18 підійшов потерпілий та почав йому щось розповідати. Після цього ОСОБА_18 направив на ОСОБА_13 свою собаку, а потім підійшов ОСОБА_12 , і разом з ОСОБА_18 вони почали бити ОСОБА_13 , а згодом і ОСОБА_16 . Згодом на місці бійки з`явилися чоловік 10, які теж били обвинувачених. ОСОБА_13 та ОСОБА_16 зв`язали, забрали з його кишені телефон та планшет, який стояв на зарядці. Після цього, приїхала поліція, яка за словами ОСОБА_13 також била його та ОСОБА_16 . Чи звертався він зі скаргою на дії працівників поліції за неправомірні дії та чи подавав він заяву за побиття його потерпілим ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_18 , не пам`ятає. Чому по експертному висновку зазначено спричинених більш ударів ОСОБА_12 , йому не відомо. Кров на одежі, яка належить потерпілому, може бути, оскільки він завдав удар потерпілому у ніс, з якого текла кров. Також можливо і при тих обставинах, коли їх затримали потерпілий і його сусід, ОСОБА_12 наносив йому та ОСОБА_16 удари стоячи над ними.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 також визнав частково вину у вчиненні кримінального правопорушення, тобто в частині нанесення легких тілесних ушкоджень, вважає кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 187 КК України невірною, оскільки він заперечує, що забирав телефон потерпілого ОСОБА_12 та не завдавав йому матеріальної шкоди. По суті обвинувачення пояснив, що 21.03.2022 до нього в гості прийшов ОСОБА_13 та запропонував поїхати до спільних знайомих. ОСОБА_13 та ОСОБА_16 взяли таксі до вул. Одеської. З таксі вони намагалися зателефонувати знайомим, але ті не брали слухавку. Вийшовши з таксі на вул. Одеській в районі супермаркету «Класс», обвинувачені почули вибухи та вирішили пройтись за супермаркет в бік приватного сектору. У ОСОБА_13 та ОСОБА_16 були розряджені телефони, тому вони вирішити запитати у будинках, хто може їм зарядити, сусідка ОСОБА_12 сказала, що в неї немає зарядного пристрою і запропонувала спитати у її сусіда ОСОБА_12 . ОСОБА_13 постукав йому в будинок та попросив зарядити телефон, на що потерпілий йому відмовив. Згодом через час ОСОБА_13 ще раз постукав у двері та попросив зарядити телефон, але йому знову потерпілий відмовив. Відійшовши від будинку ОСОБА_12 на метрів 30, ОСОБА_12 знову почав кричати на ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , щоб вони уходили. Обвинувачені пішли далі, розійшовшись по різним сторонам, ОСОБА_13 пішов у бік будинку ОСОБА_18 по АДРЕСА_4. Почувши крики ОСОБА_13 , ОСОБА_16 пішов до нього і побачив, як ОСОБА_13 б`ють ОСОБА_18 та ОСОБА_12 , собака почала кидатися на ОСОБА_16 , в якого був планшет та телефон. ОСОБА_16 почав відбиватися від собаки ОСОБА_18 та відходити в сторону, а позаду ОСОБА_16 з`явилися ще два інших свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Спочатку ОСОБА_18 та ОСОБА_12 зв`язали ОСОБА_13 та посадили біля паркану будинку ОСОБА_18 та били його вдвох. ОСОБА_16 не підходив коли бились тільки ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , пішов на іншу вулицю. А підійшов тоді коли побачив, що ОСОБА_13 б`ють потерпілий і сусід. Викинув біля паркану телефон та планшет, потім його також зв`язали, посадили біля паркану та били ОСОБА_18 разом з ОСОБА_12 , у якого текла кров з носа. Через хвилин 20 приїхали чоловіки з «Територіальної оборони» та почали бити обвинувачених, а ще через півгодини приїхала на місце події поліція. Біля кущів ОСОБА_18 та інші свідки розклали техніку, зокрема і ту, що належала ОСОБА_16 - його телефон та планшет.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_16 - адвоката ОСОБА_17 вважає кваліфікацію дій його підзахисного за ч. 4 ст. 187 КК України неправильною, просив виправдати обвинуваченого, оскільки обвинувачений не мав умислу на завдання тілесних ушкоджень, обставини, викладені в обвинувального акті не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, тому кваліфікація обвинувачених може трактуватися максимум як хуліганські дії, потерпілий оговорив ОСОБА_16 , тому його показання не можуть братися судом до уваги. Також захисник зазначив, що телефон не вилучався у потерпілого та не зберігався у встановленому законом порядку як речовий доказ, через що висновок судово-товарознавчої експертизи має бути визнаний судом недопустимим доказом, а у свою чергу і інші докази, отримані від цього доказу на підставі доктрини «отруйного дерева».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_14 просив виправдати обвинуваченого ОСОБА_13 або змінити кваліфікацію його дій, оскільки потерпілий у судовому засіданні не впізнав ОСОБА_13 та підтвердив, що не має претензій до нього, тому в діях його підзахисного відсутній інкримінований йому склад злочину. Крім цього, підтримав позицію іншого захисника щодо недопустимості речового доказу - телефону.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_16 своєї провини, їх провина у повному обсязі доведена сукупністю таких доказів, які досліджені у ході судового розгляду, зокрема показаннями потерпілого та свідка.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 , будучи приведеним судом до присяги, пояснив, що до події кримінального правопорушення неодноразово бачив ОСОБА_16 біля свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , разом з різними його товаришами, які щось ховають та перебирають в квітах біля приватних будинків, за неділю до цих подій ОСОБА_12 бачив з ОСОБА_16 ОСОБА_13 . Біля 6-7 ранку 21.03.2022 потерпілий почув як хтось сильно стукає у двір його будинку. Вийшовши за двір, ОСОБА_12 побачив ОСОБА_13 . Останній пояснив, що стукає у двері, щоб ОСОБА_12 пустив його у будинок зарядити телефон, на що ОСОБА_12 відмовив, кажучи, що у воєнний час пускати незнайомих людей у свій будинок він не може. Потерпілий пішов у будинок, через невеликий проміжок часу ОСОБА_12 почув як хтось знову стукає сильно у двері. Потерпілий вийшов з телефоном у кишені за двір та знову побачив ОСОБА_13 . ОСОБА_12 знову йому відмовив, пояснивши, що у воєнний час не буде пускати незнайому людину у свій дім. Потім потерпілий побачив, що у сусіда загорілося світло в будинку. Він вирішив піти до сусіда вгору по вулиці, розмовляв по телефону, побачив ОСОБА_16 , який сидів біля каменю, тримаючи у руках комп`ютер та фотографував забори та гаражі. ОСОБА_13 в той час стояв біля бугора. ОСОБА_12 знову зробив зауваження обом обвинуваченим. Як тільки ОСОБА_12 закінчив розмову телефоном та поклав його в ліву кишеню, ОСОБА_13 кинувся на ОСОБА_12 з кулаками. Наніс йому удар в обличчя, а саме в лоб, ззаду вдарив його ОСОБА_16 тупим предметом, а потім ОСОБА_13 наніс ще 1-2 удари в обличчя, внаслідок чого у потерпілого був розбитий ніс та щелепа, одяг був у крові. ОСОБА_13 завдав 3-4 удари кулаком ОСОБА_12 в обличчя. ОСОБА_12 присів та приблизно три хвилини приходив до тями. Потерпілий не бачив, хто саме з них в нього викрав телефон, так як втратив свідомість на декілька хвилин. Сусід з собакою догнали ОСОБА_16 , який викинув з сумки телефон та планшет. ОСОБА_16 затримав сусід ОСОБА_18 з іншим сусідом, у ОСОБА_21 знаходилося багато речей, зокрема кухонний ніж та телефон його ОСОБА_12 . Доповнив, що під час проведення слідчого експерименту за його участю 21.03.2022, він не тримав особу руками, яка спричиняла йому удари, а намагався відштовхнути від себе, щоб не отримати удару.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , будучи приведеним судом до присяги, пояснив, що у першій половині 2022 року за своїми воротами у будинку почув крики сусіда ОСОБА_12 . Побачив сусіда ОСОБА_12 , який кричав з вимогою віддати йому телефон «Поверніть телефон!» та біг з розбитим обличчям, поламаним носом за обвинуваченими ОСОБА_13 та ОСОБА_16 . Обвинувачені бігли в одному напрямку. Щоб допомогти потерпілому, ОСОБА_18 відпустив з повіддя свою треновану вівчарку. Свідок пояснив, що бачив, як билися, у потерпілого був розбитий ніс. Потерпілий ОСОБА_12 розповів свідку, що обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_16 малювали щось на його паркані, щось шукали, зайшли до нього у двір будинку, били. Він хотів допомогти сусіду затримати, але ОСОБА_16 дістав кухонний ніж та направив на собаку ОСОБА_18 , останній перелякавшись за собаку, викрикнув своїй дружині принести рушницю. ОСОБА_16 почав втікати.Свідок бачив, як ОСОБА_16 спочатку викинув планшет біля паркану, до якого підійшли два сусіди, які хотіли вже його забрати ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , проте ОСОБА_18 просив повернути на місце. ОСОБА_23 кричав вказаним сусідам, які йшли назустріч ОСОБА_16 , щоб вони затримали ОСОБА_16 , тоді останній викинув ніж та два телефони зі своєї кишені під паркан будинку. Один з телефонів був синього кольору та належав за словами ОСОБА_12 останньому, а інший виявився обвинувачених.

Допитати свідка ОСОБА_19 під час судового розгляду не вдалося за можливе, оскільки відповідно до актового запису про смерть №3387 від 22.03.2023 ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харків.

Сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідка обвинувачення у кримінальному провадженні ОСОБА_20 . Відповідно до рапорту свідок ОСОБА_20 проходить військову службу в лавах ЗСУ, стороною обвинувачення здійснювалися заходи щодо допиту даного свідка безпосередньо у залі суду або у режимі відеоконференції з приміщення іншого суду, проте здійснити його допит не вдалося через його фактичне перебування за місцем несення військової служби, де ведуться інтенсивні бойові дії, сторона обвинувачення та сторона захисту на допиті цього свідка не наполягала, що було відображено у журналі судового засідання.

Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення підтверджується безпосередньо дослідженими судом у порядку ст. 358 КК України у судовому засіданні наступними письмовими доказами.

Даними з протоколу про прийняття слідчим СВ ВП №1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області заяви про вчинене кримінальне правопорушення 21.03.2022 о 16:45 від ОСОБА_12 про прийняття заходів поліцією до невідомих осіб, які спричинили тілесні ушкодження та заволоділи мобільним телефоном за адресою: АДРЕСА_3 ( т.3, а.с.70).

Відповідно до даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.03.2022 ОСОБА_13 був затриманий об 11 год. 55 хв. 21.03.2022, в якого було виявлено та вилучено, зокрема, мобільний телефон ТМ "LENOVO" у корпусі срібного кольору (корпус подряпаний), ІМЕІ1: № НОМЕР_1 , IMEІ2: № НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора "Київстар" з номером телефону НОМЕР_3 : електронний планшет ТМ "LENOVO» Tab TBX104L. у корпусі темно-сірого кольору IMEI: НОМЕР_4 з сім-карткою оператора "Київстар"; куртка, темно-синього кольору з написом "Columbia" зі слідами бруду та РБК, джинси світло-синього кольору зі слідами бруду та РБК, ремінь чорного кольору з металевою бляхою (т. 3, а.с. 74-78).

Відповідно до даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.03.2022 ОСОБА_16 був затриманий об 11 год. 55 хв. 21.03.2022, в якого було виявлено та вилучено, зокрема, рукавичку чорного кольору, жилетку сіру зі слідами бурого кольору, кофту спортивну та штани спортивні зі слідами бурого кольору, мобільний телефон ТМ "HONOR", модель: "7А", IMEI1: № НОМЕР_5 , IMEI2: № НОМЕР_6 ,з сім-карткою з номером телефону НОМЕР_7 (т. 3, а.с. 80-84).

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2022 свідок ОСОБА_19 впізнав ОСОБА_16 , який 21.03.2022 о 10:00 год перебував по пров. Двінській в м. Харкові та розмахував ножом, після чого був зупинений ОСОБА_22 та ОСОБА_13 , який 21.03.2022 о 10:00 год був зупинений ОСОБА_12 після заволодіння мобільним телефоном (т.3 а.с.85-87, 88-90).

Свідок ОСОБА_24 також впізнав за фотознімками ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , які 21.03.2022 приблизно о 9 год. 00 хв. наносили удари потерпілому ОСОБА_12 та намагалися заволодіти майном потерпілого, що підтверджується даними з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2022 (т.3, а.с. 91-93, а.с. 94-96).

Згідно з даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2022 свідок ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_13 та ОСОБА_16 які 21.03.2022 близько 10:00 год. втікали по пров. Двінському в м. Харкові і були зупинені після заволодіння мобільного телефону у ОСОБА_12 (т. 3 а.с.97-99, 105-107).

Потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , як осіб які нанесли йому тілесні ушкодження та незаконно заволоділи його телефоном, що підтверджується даними з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2022 (т. 3 а.с.149-151, 152-154).

Відповідно до даних, що містяться у протоколі слідчого експерименту від 21.03.2022 з доданою до нього фототаблицею свідок ОСОБА_24 показав про подію, що мала місце 21.03.2022 коли було завдано нападниками тілесні ушкодження та заволоділи майном потерпілого, як чоловік тучної статури наносив кулаками обох рук удари потерпілому ОСОБА_12 в ділянку обличчя, у той час як чоловік худорлявої статури тримав позаду за руки потерпілого ОСОБА_12 (т. 3, а.с.156-159).

Відповідно до зберігальної розписки мобільний телефон «Huawei Y6» був переданий працівниками поліції потерпілому ОСОБА_12 на відповідальне зберігання (т. 3, а.с. 160).

Згідно з даними протоколу та фототаблиці до нього слідчим проведений огляд мобільного телефону марки «Huawei Y6» MRD- LX1, на якому зовні мається напис imei1: НОМЕР_8 ; imei2: НОМЕР_9 , коричневого кольору, в робочому стані (т. 3, а.с.161-165).

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_12 підтвердив факт належності йому мобільного телефону марки «Huawei Y6» MRD- LX1, і у суду відсутні підстави не довіряти потерпілому.

21.03.2022 в ході слідчого експерименту, результати якого зафіксовані у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 , відтворені обставини кримінального правопорушення, що сталося 21.03.2022. Відповідно до змісту протоколу та фототаблиці до нього, 21.03.2022 за адресою: АДРЕСА_3 невідома особа своєю правою рукою нанесла один удар в ділянку обличчя, а саме носу ОСОБА_12 , після чого стався другий удар лівою рукою в ділянку носу потерпілого, після цього третій удар правою рукою в ділянку носу потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_12 впав на землю в положення сидячи. Потерпілий тримав двома своїми руками невідомого за одяг, в цей час невідомий чоловік наносив своїми кулаками три удари в ділянку голови потерпілого: перший - лівою рукою в ніс потерпілого, другий - правою рукою в ніс потерпілого, третій удар - лівою рукою в ділянку правого ока потерпілого. Інтервал між ударами по 5-10 сек. (т. 3, а.с.166-172).

Як пояснив в ході судового засідання потерпілий ОСОБА_12 , що він намагався утримувати двома своїми руками нападника за одяг та тримати його якось на відстані від себе , під час коли той наносив йому удари, щоб він не завдавав йому ударів, про що він і показав під час слідчого експерименту.

Згідно з протоколом огляду місця події від 21.03.2022, який проводився з 10:50 год. до 11:07 год. за адресою: м. Харків, пров. Двінський, 13. Біля житлового будинку за вищезазначеною адресою на землі виявлено предмет, ззовні схожий на кухонний ніж, довжиною 30 см., довжина леза 18 см з рукояткою сірого кольору, ширина леза 2,5 см, довжина рукоятки 18 см. Виявлений предмет вилучений та поміщений до камери зберігання речових доказів (т. 3, а.с. 173-180).

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-22/2789-ТВ від 24.03.2022, наданого судовим експертом Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС, ринкова вартість викраденого майна на момент вчинення злочину, тобто станом на 21.03.2022, а саме: мобільного телефону марки «Huawei Y6» MRD-LX1, imei1: НОМЕР_8 ; imei2: НОМЕР_9 , оперативна пам`ять 2 Гб, внутрішня пам`ять 32 Гб, коричневого кольору, в робочому стані, без видимих пошкоджень, який був придбаний у 2020 році за 3000,00 грн без пошкоджень, з урахуванням зносу, могла становити 2200,00 грн (т. 3, а.с. 223-229).

Із наданого консультативного висновку КНП «Міська клінічна лікарня №30» ХМР на ім`я ОСОБА_12 від 22.03.2022 встановлений діагноз - «Травма носу, закритий перелом кісток носу зі зміщенням, садно шкіри носа, гематома нижніх повік». Відповідно до цифрових знімків кісток лицьового черепу ОСОБА_12 від 22.03.2022 КНП «Міська клінічна лікарня №30» ХМР лікарем визначено викривлення носової перетинки. Пристінкове потовщення слизової оболонки верхньощелепних пазух з обох боків. На знімках кісток носу у бічній проекції визначається перелом кісток носу в середній третині (т. 3, а.с. 233-234).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-305/2022 від 05.05.2022 у ОСОБА_12 мають місце такі тілесні ушкодження:закрита травма лицьового черепу у вигляді перелому кісток носу у середній третині зі зміщенням, з наявністю садна на шкірі носу;гематоми (синці) у ділянці нижніх повік правого та лівого ока.Закрита травма носу утворилась внаслідок локальної ударної дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились.Гематоми (синці) утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, за механізмом удару або удару- стиснення.За ступенем тяжкості закрита травма лицьового черепу у вигляді перелому кісток носу у середній третині зі зміщенням, з наявністю садна на шкірі носу, враховуючи її звичайний клінічний перебіг, у сукупності належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день) (згідно п.п. 2.3.1.«а», 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).За ступенем тяжкості гематоми (синці) викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2.«б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).Враховуючи характер, механізм та локалізацію тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_12 , можливість їх утворення внаслідок одноразового падіння потерпілого на площині (тобто «з висоти власного зросту»), виключається.Показання ОСОБА_12 , що викладені у «Протоколі допиту потерпілого» та у «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 21.03.2022 , в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у нього тілесних ушкоджень.Показання ОСОБА_24 , що викладені у протоколі допиту свідка» та у протоколі проведення слідчого експерименту від 21.03.2022, з зазначенням цих обставин в дослідницькій частині висновку, які були досліджені експертом про те, що ОСОБА_24 … 21.03.2022 вийшов зі свого дома на двір та почув якійсь шум. Вийшовши з території, свого будинку, побачив як на вулиці, біля будинку ОСОБА_25 , двоє раніше невідомих йому чоловіків б`ють ОСОБА_26, а останній захищається…худорлявий чоловік тримав ОСОБА_26 позаду за руки, а тучний наносив удари кулаком…, у тому числі в область обличчя...Побачивши це, він швидко окликнув пса,…побіг у бік чоловіків та сусіда…В момент, коли худорлявої статури чоловіка підвели, він дістав з кишені кофти два телефони і ніж та викинув у бік…, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень (т. 3, а.с. 235-236).

Згідно з висновком експерта №14/1209-Дм/22 від 27.04.2022 за результатами судово-медичного імунологічного дослідження зразка крові потерпілого ОСОБА_12 , яка відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В (т.4, а.с.26-27).

Згідно з висновком експерта №14/1210-Дм/22 від 17.05.2022 за результатами судово-медичного імунологічного дослідження речових доказів на спортивних брюках (об`єкт №1), вилучених в ході затримання підозрюваних осіб, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти- В, і походження її від ОСОБА_12 не виключається (т.4, а.с.74-76).

Відповідно до висновку експерта №14/1277-Дм/22 від 17.05.2022 за результатами судово-медичного імунологічного дослідження речових доказів встановлено, що на жилеті (об`єкт №2), вилученому в ході затримання ОСОБА_16 , знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, і походження її від ОСОБА_12 не виключається ( т. 4 а.с.77-79).

Відповідно до постанови про визнання речових доказів слідчого СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області від 21.03.2022 синій чохол для мобільного телефону, який розкривається, в якому знаходиться телефон марки «Huawei Y6» MRD- LX1, на якому зовні мається напис imei1: НОМЕР_8 ; imei2: НОМЕР_9 , коричневого кольору, в робочому стані та належить ОСОБА_12 на праві власності визнано речовим доказом (т.4, а.с.88).

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_13 та ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, такі матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: висновок експерта №14/1211-Дм/22 від 17.05.2022 , висновок експерта №14/1212-Дм/22 від 17.05.2022 за результатами судово-медичного імунологічного дослідження речових доказів, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Сумніви захисників в правильності кваліфікації дій обвинувачених за ч. 4 ст. 187 КК України є необґрунтованими та спростовуються встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення, показаннями потерпілого та свідка, письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та наведеними вище судом у даному вироку.

Кваліфікуючи дії обвинувачених, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду від 22.02.2022 року у справі № 702/659/18 (провадження 51-4831км21), відповідно до якої зазначено, що за загальним визначенням розбій, як кримінальне правопорушення проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій відноситься до формального (усіченого) складу злочину, вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт - право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, - життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу.

Як випливає зі змісту ч. 2 ст. 187 КК України, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного складу злочину є заподіяння особі, яка зазнала нападу, насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, або погроза застосування такого насильства.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.

До насильства, що є ознакою об`єктивної сторони вказаного складу злочину, також є насильство, яке реально не спричинило шкоду життю, але було небезпечним для життя в момент заподіяння, тобто в момент застосування створювало реальну погрозу для життя потерпілого.

Разом з цим, надані потерпілим показання щодо способу отримання ним ушкоджень повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 . Отримані потерпілим тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджується даними висновку експерта судово-медичної експертизи №09-305/2022 від 05.05.2022. Водночас підтверджуються, зокрема показаннями свідка ОСОБА_18 та даними протоколів слідчого експерименту за участю потерпілого, свідка ОСОБА_18 з фототаблицею до них. Крім того, відповідно до вказаної експертизи їх показання в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у потерпілого тілесних ушкоджень та кількість їх нанесення. Що також спростовує доводи обвинуваченого ОСОБА_13 , щодо нанесення ним потерпілому одного удару. І суд розцінює таку позицію ОСОБА_13 як зменшення ним відповідальності за вчинене ним діяння.

Щодо наявності кваліфікуючої ознаки за попередньою змовою групою осіб слід зазначити таке.

Так, співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення. Кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення кримінального правопорушення є узгодження об`єкту злочину, характеру, місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Так, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_13 та ОСОБА_16 з самого початку були узгодженими та послідовними. Також вони мали спільний умисел, спрямований на вчинення розбою, адже вони діяли, як співвиконавці.

При цьому проста форма співучасті (співвиконавство) передбачає, що декілька осіб, діючи спільно, є безпосередніми виконавцями кримінального правопорушення, суб`єктивна сторона якого охоплюється єдиним умислом. Їхні дії можуть мати різний характер та їхні ролі однакові - вони безпосередньо виконують дії, описані в диспозиції статті Особливої частини КК України як ознаки об`єктивної сторони конкретного складу кримінального правопорушення. При цьому злочинні наслідки настають у результаті саме сукупної діяльності співвиконавців і є спільними для них.

Отже, у такому випадку немає розподілу ролей на виконавців, організаторів, підбурювачів і пособників, а тому дії кожного зі співвиконавців кваліфікуються тільки за статтею Особливої частини КК України без посилання на ст. 27 КК України.

Вчинення діяння, яке кваліфікується за ч. 4 ст. 187 КК України, обома обвинуваченими підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що коли свідок почув крики і вийшов за двір, побачив ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , які втікали в одному напрямку, за ними біг потерпілий, у якого був розбитий ніс, потерпілий біг за обома обвинуваченими та кричав з вимогою щоб віддали його телефон. Свідок зазначив, що ОСОБА_16 викинув під паркан телефони, серед яких був телефон і ОСОБА_12 . Також, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 підтвердив, що він наніс удар потерпілому.Кров потерпілого була знайдена на його одязі та обвинуваченого ОСОБА_16 . При проведенні процесуальних дій в ході досудового розслідування-пред`явлення свідкам особи для впізнання за фотознімками, також при проведенні слідчого експерименту від 21.03.2022 за участю свідка ОСОБА_18 , було підтверджено та вказано на ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , як на осіб, які 21.03.2022 напали на потерпілого ОСОБА_12 , нанесли удари, та заволоділи мобільним телефоном потерпілого. Крім того, згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-305/2022 від 05.05.2022 показання ОСОБА_24 , що викладені у протоколі допиту свідка та у протоколі проведення слідчого експерименту від 21.03.2022, з зазначенням цих обставин в дослідницькій частині висновку, які були досліджені експертом про те, що ОСОБА_24 … 21.03.2022 вийшов зі свого дома на двір та почув якийсь шум. Вийшовши з території, свого будинку, побачив як на вулиці, біля будинку ОСОБА_12 двоє раніше невідомих йому чоловіків б`ють ОСОБА_26 , а останній захищається…худорлявий чоловік тримав ОСОБА_26 позаду за руки, а тучний наносив удари кулаком…, у тому числі в область обличчя...Побачивши це, він швидко окликнув пса,…побіг у бік чоловіків та сусіда… Худорлявої статури чоловік …дістав з кишені кофти два телефони і ніж та викинув у бік…, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень».

Вищевказане свідчить про наявність єдиної спільної мети та узгодженості дії обвинувачених, що свідчить про їх попередню домовленість і, що обвинувачені діяли як співучасники вчиненого кримінального правопорушення та без розподілу ролей. Покази свідка ОСОБА_18 , потерпілого ОСОБА_12 і обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , викладені у вироку письмові докази в сукупності доповнюють один одного та дають змогу відтворити всі обставини та послідовність дій під час кримінального правопорушення.

Отже, невизнання обвинуваченими такої кваліфікуючої ознаки як попередня змова на вчинення злочину свідчить про їх бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, або намагання пом`якшити свою відповідальність за вчинене.

Щодо доводів захисника, що місце події зі слів потерпілого і в обвинувальному акті зазначено по провулку Лаврентьєва, а в протоколі огляд проведений місця події 21.03.2022 по пров. Двінський, слід зазначити наступне, що свідок ОСОБА_18 на запитання в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_16 викинув під паркан будинку ножа та телефони, серед яких був телефон і ОСОБА_12 , тобто на шляхах відходу, а саме при дворовому обході, коли убігали обвинувачені від потерпілого з місця події, та коли свідок втрутився, щоб допомогти потерпілому і вони були зупинені ОСОБА_12 та його сусідами і тому огляд проводився саме цього місця.

Щодо доводів захисників про недопустимість речового доказу - мобільного телефону та пов`язаних з ним доказів, суд зазначає, що даний речовий доказ був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та переданий на відповідальне збереження потерпілому. Сторона захисту не наполягала на безпосередньому дослідженні речового доказу в судовому засіданні. Крім цього, даний речовий доказ був оглянутий, ретельно описаний, про що був складений протокол огляду, до якого в якості додатка були долучені зроблені фотографії цього телефону з фіксацією ІМЕІ та інших зовнішніх особливостей. Судом також було встановлено, що під час інкримінованих подій предметом протиправних дій був саме той мобільний телефон, який був оглянутий під час досудового розслідування. Будь-яких відмінностей або різниці під час дослідження всіх доказів в сукупності стосовно мобільного телефону, що був предметом злочину, судом не встановлено. Крім цього, зроблено експертне дослідження, встановлена вартість мобільного телефону потерпілого, а згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №403/290/18, ненадання об`єкту дослідження безпосередньо експертові, не є безумовною підставою для визнання висновку недопустимим доказом.

Щодо доводів обвинувачених, що під час події їх побили потерпілий та його сусіди, а потім працівники територіальної оборони, поліції, слід зазначити наступне. Відповідно до обставин справи подія відбулась 21.03.2022 р. і цього числа були затримані в порядку ст. 208 КПК України, протокол складений у присутності понятих і копії протоколів отримано захисником. При цьому в протоколі зазначено, що зауважень і доповнень не надходило. Відповідно до довідки Харківської міської медичної частини № 27 Філії у Харківській та Луганських областях ДУ « Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» від 28.12.2023 № 3119/13-ХК-23,картки первинної фіксації зовнішніх ушкоджень № 35, акту чергового медичного працівника та схеми локалізації тілесних ушкоджень, ОСОБА_16 прибув до Державної установи « Харківський слідчий ізолятор» 25.03.2022, де був оглянутий черговим медичним працівником. На час огляду скарг не пред`являв. При тілесному огляді виявлено тілесні ушкодження, а саме: параорбітальна гематома лівого ока синюшного кольору. Зі слів ОСОБА_16 та його пояснень від 25.03.2022, дані тілесні ушкодження він отримав 21.03.2022 о 20:00 з власної необережності під час затримання. Відповідно до картки первинної фіксації зовнішніх ушкоджень № 34,акту чергового медичного працівника та схеми локалізації тілесних ушкоджень, ОСОБА_13 прибув до Державної установи « Харківський слідчий ізолятор» 25.03.2002, де був оглянутий черговим медичним працівником. При огляді було встановлено париорбітальна гематома правого ока жовто-зеленого кольору, зі слів написано, що 21.03.2022 побив ОСОБА_27 по голові. Згідно письмових пояснень ОСОБА_13 на ім`я начальника Харківського СІЗО, у нього при огляді черговим медичним працівником була виявлена гематома, вказавши,що дане ушкодження отримав 21.03.2022 на Двінській в м. Харкові невідомими людьми. Крім того, обвинуваченими та їх захисниками суду не представлені будь-які їх звернення, скарги до компетентних органів щодо неправомірної поведінки працівників поліції, територіальної оборони або подання заяв, звернень на службу «102», щодо спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та іншими. Окрім того, судом надсилалось до Другого слідчого відділу ( з дислокації у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві матеріали щодо вирішення питання в порядку ст.214 КПК України. Відомості були внесені 12.06.2024 в ЄРДР за ч. 2 ст. 365 КК України кримінальне провадження №0004253. За результатами розгляду була винесена постанова 05 вересня2024 року Другим слідчим відділу ТУ ДБР про закриття кримінального провадження, оскільки факт здійснення фізичного насильства з боку працівників правоохоронних органів не підтвердився, та ніяких даних, що вказують на склад зазначених чи будь-яких інших кримінальних правопорушень отримано не було, ув`язку з чим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 24 КПК України кримінальне провадження було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вищевказані показання потерпілого та свідка, а також письмові докази у справі узгоджуються між собою, мають послідовність дій та загальну картину вчиненого діяння. Неоднаковість бачення подій, викладених потерпілим та допитаним судом свідком, а також іншими свідками згідно з письмовими доказами під час слідчих експериментів свідчить про те, що вони сприймали безпосередньо різні проміжки часу цієї події.

Наведені докази є допустимими та достатніми для обґрунтування висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для здоров`я потерпілого, який зазнав нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану, і виправдовування або перекваліфікація обвинувачених з зазначених стороною захисту підстав, суд не вбачає.

Подані стороною обвинувачення докази, які покладені судом в основу вироку, визнаються та оцінюються судом як належні та допустимі і в сукупності - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття процесуального рішення.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинувачених, обставини, що впливають на їх покарання.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

ОСОБА_13 та ОСОБА_16 вчинили кримінальне правопорушення, яке є особливо тяжким злочином відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , в силу ст. 66 КК України, суд не встановив.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_16 , в силу ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_13 , в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Дослідженням даних про особу обвинувачених встановлено наступне.

ОСОБА_13 із спеціальною технічною освітою, неодружений, працює дорожнім робітником у «Автомагістраль-Південь». Впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «МПНД №3» ХМР до лікаря-психіатра не звертався. В силу ст. 89 КК України не судимого.

ОСОБА_16 із спеціальною технічною освітою, неодружений, не працює. Призовною комісією Орджонікідзевського району м. Харкова зарахований у запас 27 квітня 2010р. на підставі за ст.37 п.5-2 ЗУ ВОВС. Впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «МПНД №3» ХМР до лікаря-психіатра не звертався. Відповідно до довідок та останньої за часом від 28.12.2023 Харківської міської медичної частини № 27 ОСОБА_16 прибув до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» 25.03.2022р. на час огляду повідомив, що хворіє на гепатит С з 2019 та ВІЛ -інфекцію з 2020 р., в анамнезі: хірургічне втручання з приводу травми селезінки у 2004 р. За результатами проведених лікарських оглядів, медичної документації, анамнестичних даних був прийнятий на диспансерний облік з діагнозами: ВІЛ-інфекція, ІІІ клінічна стадія, отримує лікування АРВП за схемою. В подальшому, за час перебування в установі, активно зі скаргами на стан здоров`я не звертався, з профілактичною метою проводились клініко-лабораторні дослідження, онкологічний профілактичний огляд, профілактичні огляди лікарями медичної частини.13.12.2023 направлено лист до КНП ХОР «Обласна дитяча інфекційна клінічна лікарня» з проханням вирішити питання щодо можливості подальшої постановки на диспансерний облік з приводу хронічного вірусного гепатиту С та вирішити питання щодо включення до Державної програми щодо лікування вірусного гепатиту С в умовах КНП ХОР «ОКІЛ». 25.12.2023 оглянутий лікарем фтизіатром, загальний стан здоров`я задовільний. Також оглянутий лікарем-інфекціоністом діагноз: ВІЛ-інфекція, ІІІ клінічна стадія, клініко-лабораторні дослідження в межах норми, 27.12.2003 розпочато курс лікування з приводу вірусного гепатиту С, призначено лікування. На час складання довідки стан здоров`я задовільний, перебуває на диспансерному обліку у лікарів Харківської міської медичної частини № 27, отримує амбулаторний курс медикаментозного лікування згідно листа лікарських призначень, лікарськими засобами забезпечений, стаціонарного лікування, в тому числі за межами установи, та інших додаткових обстежень не потребує. Раніше судимого і судимість не знята і погашена у встановленому законом порядку.

При цьому обвинуваченим за скоєний злочин має бути призначене покарання, яке необхідне і достатнє для виправлення та попередження з їх боку нових злочинів в межах санкції статті, передбаченої ч. 4 ст. 187 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченим суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин у ОСОБА_13 та відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої обставини у ОСОБА_16 , дані про особу обвинувачених, враховуючи стан здоров`я ОСОБА_16 , який раніше судимий, судимість якого не погашена у встановленому законом порядку, ОСОБА_13 в силу ст. 89 КК України не судимий, думку сторони обвинувачення та сторони захисту, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень ст.69 та ст.75 КК України, при призначенні покарання обвинуваченим, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даними статтями можуть бути застосовані.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні ОСОБА_13 та ОСОБА_16 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався в ході розгляду в суді при розгляді даного кримінального провадження, а тому з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, суд вважає доцільним запобіжний захід застосований до обвинувачених тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_13 та ОСОБА_16 слід рахувати з 29.01.2025. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_13 та ОСОБА_16 у строк відбування покарання строк їх попереднього ув`язнення з моменту їх фактичного затримання, а саме, з 21.03.2022 по день ухвалення вироку, тобто 29.01.2025, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 30.03.2022 у справі № 553/571/22 (провадження № 1-кс/553/39/2022) та у справі № 553/571/22 (провадження № 1-кс/553/40/2022) на майно, вилучене у ОСОБА_13 та ОСОБА_16 після набрання цим вироком законної сили слід скасувати.

У ході досудового розслідування у справі проведено судову товарознавчу експертизу №СЕ-19/117-22/2789-ТВ від 24.03.2022, проведену судовим експертом Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС, загальною сумою 686,48 грн. Витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень, на підставі ст. 118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинувачених згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Призначити ОСОБА_13 покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна, що є особистою власністю засудженого.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_13 залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з дати постановлення вироку, тобто з 29.01.2025.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_13 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, а саме, з 21.03.2022 по день ухвалення вироку - 29.01.2025, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_16 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Призначити ОСОБА_16 покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна, що є особистою власністю засудженого.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_16 залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_16 рахувати з дати постановлення вироку, тобто з 29.01.2025.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_16 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, а саме, з 21.03.2022 по день ухвалення вироку - 29.01.2025, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 30.03.2022 у справі № 553/571/22 (провадження № 1-кс/553/39/2022) та у справі № 553/571/22 (провадження № 1-кс/553/40/2022) на майно, вилучене у ОСОБА_13 та ОСОБА_16 після набрання цим вироком законної сили - скасувати.

Речові докази:

- електронну сигарету "VAPORLAX" та запальничку жовтого кольору з написом "КИСЕТ", рукавичку чорного кольору, жилетку сіру зі слідами бурого кольору, кофту спортивну зі слідами бурого кольору, штани спортивні зі слідами бурого кольору, мобільний телефон ТМ "HONOR", модель: "7А", ІМЕІ1: № НОМЕР_5 , ІМЕІ2: № НОМЕР_6 , з сім-карткою з номером телефону НОМЕР_7 - після набрання цим вироком законної сили повернути ОСОБА_16 ;

- мобільний телефон ТМ "LENOVO" у корпусі срібного кольору (корпус подряпаний), ІМЕІ1: № НОМЕР_1 , ІМЕІ2: № НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора "Київстар" з номером телефону НОМЕР_10 ; електронний планшет ТМ "LENOVO" Tab ТВX104L у корпусі темно-сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім-карткою оператора "Київстар"; куртку темно-синього кольору з написом "Columbia" зі слідами бруду та РБК, джинси світло-синього кольору зі слідами бруду та РБК, ремінь чорного кольору з металевою бляхою - після набрання цим вироком законної сили повернути ОСОБА_13 ;

- предмет, схожий на кухонний ніж, довжиною 30 см, довжиною леза 2,5 см - після набрання цим вироком законної сили знищити;

- синій чохол для мобільного телефону, який розкривається, в якому знаходиться телефон марки «Huawei Y6» MRD-LX1, на якому зовні мається напис imei1: НОМЕР_8 ; imei2: НОМЕР_9 , коричневого кольору, в робочому стані - залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_12 .

Стягнути з ОСОБА_13 та ОСОБА_16 в дохід Держави витрати, пов`язані з залученням експерта за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-22/2789-ТВ від 24.03.2022 у розмірі 343,24 грн. з кожного, а всього на загальну суму 686,48 грн.

Прокурору та обвинуваченим копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду - направити його копію.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими - у той же строк з моменту отримання ними копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. В іншому разі вирок набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційного суду, якщо його не буде скасовано.

Головуючий: ОСОБА_1