Справа № 489/1718/25
Провадження № 1-кп/489/670/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

02 квітня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001504 від 17.12.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, Миколаївської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого, з повною середньою освітою, офіційно не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є співмешканкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані особи спільно проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до вимог ч. 4 ст.3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Під сімейними відносинами розуміються суспільні відносини, що врегульовані нормами сімейного права. Відповідно до вимог ч.1 ст.2 СК України сімейний кодекс, серед інших, регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між батьками та дітьми.

За визначенням п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

ОСОБА_6 , будучи особою раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, відповідно до якої кожна людина має право на особисту недоторканність, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично з 17.11.2023 по 18.01.2025 вчиняв психологічне насильство по відношенню до батька своєї співмешканки ОСОБА_7 , з яким проживає в одному помешканні, за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до тривалих порушень в основних сферах життєдіяльності потерпілого, унеможливило його повноцінне соціальне функціонування, зумовило психотравмуючий вплив.

Так, 17.11.2023 о 12:50 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, умисно вчинив психологічне насильство відносно батька співмешканки ОСОБА_7 , а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, у зв`язку з чим ОСОБА_6 постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.01.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, 19.02.2024 о 14:20 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, умисно вчинив психологічне насильство відносно батька співмешканки ОСОБА_7 , а саме нецензурно виражався, погрожував, у зв`язку із чим ОСОБА_6 постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.04.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Також, 16.05.2024 о 17:30 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, умисно вчинив психологічне насильство відносно батька співмешканки ОСОБА_7 , а саме нецензурно виражався та погрожував фізичною розправою, у зв`язку із чим ОСОБА_6 постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.06.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 18.08.2024 о 21:20 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, умисно вчинив психологічне насильство відносно батька співмешканки ОСОБА_7 , а саме виражався нецензурною лайкою, у зв`язку із чим ОСОБА_6 постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.10.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 24.11.2024 о 20:00 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, умисно вчинив психологічне насильство відносно батька співмешканки ОСОБА_7 , а саме висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, у зв`язку із чим ОСОБА_6 постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.01.2025 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 05.01.2025 о 18:00 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, умисно вчинив психологічне насильство відносно батька співмешканки ОСОБА_7 , а саме висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань останнього.

Разом з тим, 07.01.2025 о 10:00 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, умисно вчинив психологічне насильство відносно батька співмешканки ОСОБА_7 , а саме висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичної розправою, то призвело до психологічних страждань останнього.

Крім того, 14.01.2025 о 15:40 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, умисно вчинив психологічне насильство відносно батька співмешканки ОСОБА_7 , а саме висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичної розправою, що призвело до психологічних страждань останнього.

Також, 18.01.2025 о 15:40 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, умисно вчинив психологічне насильство відносно батька співмешканки ОСОБА_9 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, що призвело до психологічних страждань останнього.

Систематичні протиправні дії ОСОБА_6 спричинили ОСОБА_7 тривалі порушення в основних сферах його життєдіяльності, унеможливили повноцінне соціальне функціонування потерпілого, зумовили психотравмуючий вплив та призвели до психологічних страждань.

13.03.2025 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України. Потерпілий надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.126-1 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, у виді 240 годин громадських робіт, із застосуванням одного або декількох обмежувальних заходів, відповідно до якого на ОСОБА_6 можуть бути покладені обов`язки, передбачені ст. 91-1 КК України.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачений та його захисник у судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому, обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, зазначив про своє щире каяття.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 13.03.2025 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у скоєному, відсутність претензій потерпілого. Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання за ст.126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 240 годин, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З метою необхідності зміни насильницької поведінки обвинуваченого у майбутньому та формування у нього неагресивної моделі поведінки у стосунках, як з потерпілим, так і з оточуючими, до обвинуваченого слід застосувати обмежувальні заходи у вигляді направлення його для проходження програми для кривдників строком на два місяці.

Суд вважає, що такі обмежувальні заходи із покладенням обов`язку будуть сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілого, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся. Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 13.03.2025 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 про визнання винуватості.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_6 обмежувальний захід та покласти обов`язок проходження програми для кривдників на строк 2 (два) місяці.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1