Справа № 502/2541/24
УХВАЛА

30 грудня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора

про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0001038 від 01.08.2024 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Кілійського району, Одеської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В ході судового розгляду відповідного кримінального провадження, 30.12.2024 р. прокурором було заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 днів з покладенням обов`язків. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, які не допитані в суді, що може негативно вплинути на всебічний та об`єктивний розгляд кримінального провадження. З урахуванням тяжкості пред`явленого обвинувачення, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченого, є виправданим заходом, оскільки будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не встановлено. Додатково в ході судового розгляду прокурор на уточнення свого клопотання зазначив, що просить суд продовжити обвинуваченому обов`язки, відповідно до переліку, вказаного в ухвалі слідчого судді від 08.11.2024 р., копію якої він надав суду.

Захисник в судовому засіданні вважав, що прокурор відповідно до положень КПК України може в ході судового розгляду звернутись до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого. У зв`язку з чим, враховуючи, що на даний час не закінчився строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, продовженого на підставі ухвали слідчого судді, відсутні підстави для продовження відповідного запобіжного заходу. У разі, якщо судом не буде повернуто прокурору відповідне клопотання, просив суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, проаналізувавши відповідні положення діючого законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Отже, право суду вирішувати питання про продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду прямо передбачене відповідними положеннями КПК України, у зв`язку з чим підстави для повернення клопотання прокурору, чи відмови у розгляді, відсутні.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, серед іншого, запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як зазначено в ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, оскільки санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

З дослідженої судом в ході розгляду клопотання ухвали слідчого судді від 08.11.2024 р. вбачається, що під час досудового розслідування кримінального провадження відносно обвинуваченого було обрано та в подальшому продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту, який закінчується 05.01.2025 р.

Судовий розгляд кримінального провадження призначений судом на 15.01.2025 р.

Обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення встановлена слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу і не може бути перевірена судом до ухвалення у даному кримінальному провадженні судового рішення за наслідками судового розгляду.

Враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватим, на переконання суду, вказана обставина свідчить про існування ризику переховування його від суду; крім того в ході судового розгляду ще не допитані свідки, допит яких має бути здійснено відповідно до встановленого в ході судового розгляду порядку дослідження доказів.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, про застосування якого просив захисник, є, відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України найбільш м`яким запобіжним заходом, який не забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 196, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло з 21:00 до 07:00 наступної доби, - відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - строком на 2 місяці, а саме - до 28.02.2025 р. включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України протягом дії відповідного запобіжного заходу покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1/ прибувати за першою вимогою до суду та прокурора;

2/ повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

3/ не відлучатися за межі с. Шевченкове Ізмаїльського району Одеської області без дозволу прокурора або суду.

Ухвала припиняє свою дію після 28.02.2025 р.

Контроль за виконанням ухвали обвинуваченим покласти на ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1