Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/605/25

Номер провадження: 1-кс/511/162/25

10.03.2025 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000107 від 12.02.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно

ВСТАНОВИВ:

До Роздільнянського районного суду Одеської області поштою надійшло зазначене клопотання, в обґрунтування якого слідчий вказав, що 12.02.2025 року до відділення поліції № 1 Роздільнянського РВП надійшло повідомлення від начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України про те, що група осіб (місцеві мешканці Роздільнянського району) сприяють за грошову винагороду незаконному переправленню громадян України призивного віку через державний кордон України поза встановлених пунктів пропуску. ЄО 1056.

Відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України, внесено слідчим відділення №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2025 рокуза №0000107 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Під час проведення обшуку в період часу з 22:59 год. 23.02.2025 по 00:36 год. 24.02.2025, а саме домоволодіння користувачем якого являється ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон марки «Nubia», чорного кольору, який належить та яким користується ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_1 на якому збереглися сліди кримінального правопорушення.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Слідчий відділення №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 направив до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Відділенням №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000107 від 12.02.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Частина перша статті 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до постанови слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 25 лютого 2025 року, вказане майно визнано речовим доказом.

Положення статті 98 КПК України регламентують, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту першого частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також, слідчий суддя при розгляді клопотання врахував: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Разом з цим, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що вилучене під час досудового розслідування майно має значення речового доказу і може бути використане як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказане клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000107 від 12.02.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони відчуження, використання та розпорядження наступним майном, а саме: мобільним телефоном марки «Nubia», чорного кольору, який належить та яким користується ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_1 , який був виявлений та вилучений під час проведення санкціонованого обшуку в період часу з 22:59 год. 23.02.2025 по 00:36 год. 24.02.2025, а саме домоволодіння користувачем якого являється ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1