Справа № 184/574/25
Номер провадження 1-кп/184/118/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та виклику учасників кримінального провадження кримінальне провадження № 00000057 від 13.03.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, с. Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянин України, не працює, на утримані малолітніх дітей не має, має середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимий:

06.09.2024 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.І ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. 19.12.2024 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської замінено покарання у виді штрафу 850 гривень на покарання у виді громадських робіт, строком на 50 годин,

у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року (справа № 184/1807/24) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Згідно ухвали суду від 19 грудня 2024 року (справа № 184/1807/24) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінено покарання у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, призначене вироком Орджонікідзевського міського суду від 06 вересня 2024 року на покарання у виді громадських робіт, строком на 50 годин.

30.12.2024 провідним інспектором Нікопольського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 засудженого ОСОБА_2 поставлено на облік до Нікопольського РВ № 2 філії ДУ

Центр пробації», як особу, засуджену до покарання у виді громадських робіт строком 50 годин.

В подальшому 31.12.2024 провідним інспектором Нікопольського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 із засудженим ОСОБА_2 проведено бесіду та роз`яснено порядок, умови відбування покарання у виді громадських робіт відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, та обов`язки, які покладаються на засуджених до громадських робіт, а також роз`яснено відповідальність засуджених осіб за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, наведено перелік діянь, що вважаються ухиленням від відбування громадських робіт. Цього ж дня, 31.12.2024 року, засуджений ОСОБА_2 склав підписку про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та підставами для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

31.12.2024 провідним інспектором Нікопольського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 засудженому ОСОБА_2 видано направлення для відбуття громадських робіт строком 50 годин на Покровське міське комунальне підприємство «Добробут». Відповідно до наказу № 943 від 31.12.2024 по Покровському МКП «Добробут» засудженого ОСОБА_2 прийнято для відбування покарання у виді громадських робіт з 02.01.2025 року та закріплено за засудженим директора парку ім. Б. Мозолевського ПМКП «Добробут» ОСОБА_4 для здійснення контролю за відпрацюванням засудженим громадських робіт.

31.12.2024 відповідальною особою за роботу з кадрових питань ПМКП «Добробут» ОСОБА_5 складено графік виконання засудженим ОСОБА_2 покарання у виді громадських робіт на січень 2025 року, з яким засудженого ознайомлено під підпис особисто 31.12.2024.

Так, відповідно до вищезазначеного графіку виконання покарання у виді громадських робіт, в період часу з 02.01.2025 по 20.01.2025 року засуджений ОСОБА_2 повинен був відпрацювати 50 години громадських робіт із розрахунку 12 робочих днів по 4 години в день, та 1 робочий день 2 години, в січні місяці 2025 року.

Однак, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про обов`язок безоплатно виконувати призначене за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 покарання у виді громадських робіт, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ухилився від виконання покарання у виді громадських робіт, що виразилося в невиконанні встановлених обов`язків, порушенні умов відбування покарання, не виході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин. Внаслідок умисного ухилення від виконання покарання у вигляді громадських робіт, засуджений ОСОБА_2 у період з 02.01.2025 по 06.01.2025 та у період часу з 08.01.2025 по 20.01.2025 року фактично не відпрацював 46 годин громадських робіт із встановлених йому відповідно до графіку відбування покарання 50 годин громадських робіт, а саме без поважних причин не з`явився до ПМКП «Добробут» для відпрацювання призначених вироком суду громадських робіт в січні 2025 року - 02.01.2025, 03.01.2025, 06.01.2025, 08.01.2025, 09.01.2025, 10.01.2025, 13.01.2025, 14.01.2025, 15.01.2025, 16.01.2025, 17.01.2025, 20.01.2025 року.

В подальшому, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про обов`язок безоплатно виконувати призначене за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 покарання у виді громадських робіт, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ухилився від виконання покарання у виді громадських робіт, що виразилося в неприбутті без поважних причин до ПМКП «Добробут» для складання графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт та подальшого його відбування відповідно до вироку суду.

Таким чином, залишок невідпрацьованих без поважних причин призначених за вироком суду громадських робіт ОСОБА_2 складає 46 годин.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України - ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Положеннями ч.2 та ч.3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_6 , в якій ОСОБА_2 , зазначає про те, що беззаперечно визнає винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинам та згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_2 , зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У даній заяві захисником ОСОБА_6 , підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Положеннями ч.2 та ч.3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, згоден із встановленими під час дізнання обставинами, згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Суд відповідно до вимог ст. 382 ч. 2 КПК України визнає встановленим, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд установив, що обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_7 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 , у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України доведена повністю поза розумним сумнівом.

Суд дії ОСОБА_2 кваліфікує за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_2 , суд, відповідно до вимог статтей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_2 , раніше судимий вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.09.2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу, яке ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19.12.2024 року замінено на громадські роботи, не працевлаштований, неодружений, має місце реєстрації та місце проживання, медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує.

Згідно з ч. 3 ст. 4 КК України часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, за загальним правилом покарання за вчинене кримінальне правопорушення визначається законом про кримінальну відповідальність на час його вчинення.

У разі, якщо новий закон про кримінальну відповідальність пом`якшує кримінальну відповідальність, то він має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Суд зазначає, що на час вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку, санкція ч. 2 ст. 389 КК України, передбачала покарання у виді арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Разом з тим, на час розгляду кримінального провадження, набрали чинності зміни до КК України, які внесені Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 № 3342-ІХ, які набрали законної сили 28.03.2024.

Відповідно до внесених змін, санкція ч. 2 ст. 389 КК України викладена у новій редакції, нею передбачене покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеженням волі на той самий строк.

Тобто, редакція санкції ч. 2 ст. 389 КК України, на час вчинення кримінального правопорушення та на час судового розгляду відрізняється, замість арешту, передбачений новий вид покарання у виді пробаційного нагляду, який є більш м`яким покаранням відповідно до ст. 51 КК України.

У зв`язку з цим, відповідно до правил зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, закріплених у ст. 5 КК України, суд призначаючи ОСОБА_2 , покарання керується редакцією частини другої статті 389 КК України (в редакції Закону від 23.08.2023 № 3342-ІХ).

Призначення покарання у виді пробаційного нагляду пом`якшує кримінальну відповідальність порівняно із покаранням у виді арешту, тому зазначений закон має зворотну дію в часі та підлягає застосуванню до обвинуваченого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.65 КК України,особі яка вчинила кримінальне правопорушення,має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень,суд дійшов висновку,що ОСОБА_2 , не представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства,тобто необхідним і достатнім для можливого виправлення ОСОБА_2 , буде призначення йому покарання у виді апробаційного нагляду у середній межі санкції, передбаченої ч.2 ст.389 КК України та покладення обов`язків, передбачених ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), а також призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Призначення ОСОБА_2 покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, обставину, яка пом`якшує покарання.

Поряд з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2 був засудженим вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.09.2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850.00 грн, яке ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19.12.2024 було замінене на покарання у виді 50 годин громадських робіт.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України ОСОБА_2 вчинив до відбуття покарання за попереднім вироком, яке було змінене ухвалою суду станом на час ухвалення вироку у даному провадженні невідбута ОСОБА_8 частина покарання у виді громадських робіт становить за 46 годин.

Згідно ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком (ч.4 ст. 71 КК України).

За змістом п.п. 4, 5 ч. 1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт; одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Отже, із зазначених положень вбачається, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

Таким чином, залишок невідбутого ОСОБА_2 покарання у виді 46 годин громадських робіт, виходячи із розрахунку, визначеному положеннями п.п. 4, 5 ч. 1 ст.72 КК України становить 5.75 днів пробаційного нагляду (46 годин : 8 = 5,75 днів).

За таких обставин, в порядку ст.71,72 КК України суд вважає за необхідне до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.09.2024, яке змінене ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19.12.2024 року, у виді 50 годин громадських робіт, що становить 5,75 днів пробаційного нагляду і остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 1 року 6 місяців 5 днів пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні.

В ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_2 запобіжний захід не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 124, 301,302,368-374,381-382,394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один ) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.09.2024, яке замінене ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19.12.2024, та призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців 5 (п`яти) днів пробаційного нагляду.

Згідно із ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, зобов`язати ОСОБА_2 протягом строку пробаційного нагляду виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.

Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації, за місцем його проживання.

Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному проваджені не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпропетровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України- вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1