Провадження № 1-кс/643/1152/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025

Московський районний суд м. м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши заяву судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду заяви захисника обвинуваченого про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду справи,

у с т а н о в и в:

04 березня 2025 року у провадження суду надійшла заява про самовідвід судді ОСОБА_5 , яка була автоматично розподілена на судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого самовідводу суддя ОСОБА_5 зазначила, що 15.06.2020 у складі колегії: головуючий суддя ОСОБА_7 , судді ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , було ухвалено вирок у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001690 від 23.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122 КК України (справа №643/13126/18). Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.12.2020 вирок Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. З посиланням на положення ч. 2 ст. 76 КПК України та ч. 2 ст. 80 КПК України суддя ОСОБА_5 заявила самовідвід, оскільки вона брала участь у даному кримінальному провадженні в суді першої інстанції та вважала неможливим розгляд у новому провадженні після скасування вироку суддею ОСОБА_5 заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду справи №643/13126/18.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив, що вважає таким, що підлягає задоволенню самовідвід судді ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_3 заявив, що не довіряє судді ОСОБА_1 , яка розглядає заяву про самовідвід судді ОСОБА_5 , та вважає її упередженою.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою позицію щодо питання, що розглядається не висловив, вимагав у судді надати йому посвідчення та наказ про призначення.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про судове засідання, заяв та клопотань не подавали, тому суд вважав за можливе провести судовий розгляд за їх відсутності.

Під час розгляду заяви про самовідвід обвинуваченим ОСОБА_3 в усній формі було заявлено про недовіру судді ОСОБА_1 , в обґрунтування якої обвинувачений зазначив, що вважає суддю ОСОБА_1 упередженою та не довіряє їй.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України якщо повторно завлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Заявлення відводів судді, який розглядає відвід судді (слідчому судді), а отже, не здійснює повноваження судді (слідчого судді) у даному кримінальному провадженні, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, КПК не передбачено.

Тому заявлення судді ОСОБА_1 відводу суддя розцінює як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

За наведених обставин відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України заяву обвинуваченого про відвід судді ОСОБА_1 належить залишити без розгляду.

Заслухавши обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши мотиви заявленого самовідводу, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

В провадженні Московського районного суду м.Харкова (суддя ОСОБА_6 ) перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001690 від 23.05.2016, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122 КК України (справа №643/13126/18).

04.03.2025 захисником обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_10 подана заява про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду справи №643/13126/18.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено автоматичний розподіл заяви, яку розподілено в провадження судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що безсторонність, в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно зі ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, зокрема суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з ч. 2 ст. 344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст. 75-81 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п. 10) ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 22) ч. 1 ст. 3 КПК України суд першої інстанції - місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до його підсудності цим Кодексом, а також апеляційний суд у випадку, передбаченому цим Кодексом.

П. 24) ч. 1 ст. 3 КПК України визначає, що судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

За практикою ЄСПЛ питань про недостатню безсторонність суду не виникає і тоді, коли суддя вже постановляв суто формальні і процедурні рішення на інших стадіях провадження; натомість така проблема може виникнути тоді, коли на інших стадіях провадження цей же суддя висловлювався щодо вини обвинуваченого («Гомес де Ліано й Ботелла проти Іспанії» (Gomez de Liano y Botella v. Spain), §§ 67-72)).

Як убачається з матеріалів справи, 15.06.2020 колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_11 , суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , було ухвалено вирок у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001690 від 23.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122 КК України, який в подальшому був скасований Харківським апеляційним судом з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

04.03.2025 у провадження судді ОСОБА_5 надійшла заява про відвід судді ОСОБА_6 , яка є головуючим суддею у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001690 від 23.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122 КК України.

Проте ці обставини не можна визнати повторною участю судді в даному кримінальному провадженні в розумінні положень ст. 76 КПК, оскільки під час розгляду заяви про відвід судді у кримінальному провадженні не проводиться розгляд кримінального провадження по суті.

Розгляд заяви про відвід судді від судового розгляду кримінального провадження стосуються вирішення процедурних питань, які не відносяться до оцінки обставин кримінальної справи щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , питань винуватості та кваліфікації інкримінованих дій.

Вищевикладене узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом у постановах: Великої Палати Верховного Суду по справі №1-7/12 від 08.09.2023; Верховного Суду у справі №137/807/20 від 10.08.2021.

Таким чином, повторність участі судді ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не встановлена, а отже суддею ОСОБА_5 під час розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду справи №643/13126/18 положення ч. 2 ст. 76 КПК України порушено не буде.

Інших обґрунтувань, які би свідчили про будь-яку можливу упередженість судді ОСОБА_5 під час розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду справи №643/13126/18, у заяві про самовідвід не наведено.

За таких обставин, заява про самовідвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.75, 76, 80, 81 КПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Московського районного суду м. Харкова про самовідвід судді ОСОБА_5 від розгляду заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду справи №643/13126/18 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 28 березня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1