Провадження № 1-кп/127/869/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000918 від 03.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

представника потерпілої: захисника ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає та просив суд викликати у судове засідання потерпілу, її представника, захисника, обвинуваченого та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Представник потерпілої: захисник ОСОБА_5 підтримала думку прокурора.

Захисник ОСОБА_6 вважав, що обвинувальний акт не можливо призначити до судового розгляду, з підстав того, що досудове розслідування даного провадження проведено не в повному обсязі, оскільки матеріали кримінального провадження не містять схеми місця ДТП, а свідки, потерпілий та обвинувачений під час досудового розслідування взагалі не допитувались.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника та зазначив, що під час досудового розслідування писав ряд скарг на дії та бездіяльність слідчого, однак подані ним скарги взагалі не були розглянуті ні слідчим, ні прокурором, а тому просив суд повернути обвинувальний акт прокурору для продовження досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо повернення обвинувального акту прокурору, зазначив, що КПК України містить чіткий перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, однак повнота чи неповнота досудового розслідування не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Потерпіла ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду клопотання, відповідно до якого просила суд проводити підготовче судове засідання та розгляд кримінального провадження у її відсутність.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання сторони захисту та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України серед інших рішень суд у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту або прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Посилання сторони захисту на невідповідність обвинувального акту вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України не ґрунтується на вимогах закону, оскільки обвинувальний акт за обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відповідає вимогам, встановленим ч. 2 ст. 291 КПК України.

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору чітко визначені КПК України, а тому посилання сторони захисту на неповноту досудового розслідування, на те, що органом досудового розслідування не було взято до уваги скарги обвинуваченого, не допитано свідків, потерпілого та обвинуваченого, не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору та не можуть бути досліджені судом під час проведення підготовчого судового засідання.

З урахуванням вказаного суд вважає, що підстави для прийняття рішення, передбаченого п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України, а тому суд вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки вказане кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.

З метою підготовки до судового розгляду суд вважає за доцільне визначити дату та місце проведення судового засідання, судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні, судовий розгляд здійснювати суддею одноособово. Викликати у судове засідання прокурора, потерпілу, її представника, захисника, обвинуваченого та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Клопотань від учасників судового провадження про здійснення виклику певних осіб для допиту, витребування певних речей чи документів у ході підготовчого судового засідання не надходило.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про скасування заяви ОСОБА_7 від 11.09.2024 про залучення її до кримінального провадження як потерпілої.

Подане клопотання обвинувачений мотивував тим, що потерпілим у даному кримінальному провадженні являється ОСОБА_10 , який помер через три місяці після ДТП і факт його смерті не пов`язаний з ДТП. У ході досудового розслідування слідчий визнав потерпілою - ОСОБА_7 , яка являється дружиною померлого, проте факт того, що останні являлись подружжями на момент смерті ОСОБА_10 , слідчим перевірено не було. Крім того, ОСОБА_10 має у власності будинок у м. Вінниці, а її діти знаходяться за кордоном, де працюють та допомагають їй.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання свого підзахисного та просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого, зазначив, що досудового розслідування даного кримінального провадження уже завершено, а вирішення подібних клопотань не передбачено під час підготовчого судового засідання.

Представник потерпілого: захисник ОСОБА_5 підтримала позицію прокурора, а також зазначила, що потерпіла ОСОБА_7 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди та на момент смерті ОСОБА_10 перебувала у зареєстрованому шлюбі із останнім, про що під час досудового розслідування надавались відповідні підтверджуючі документи, зокрема і свідоцтво про шлюб.

Суд дослідивши клопотання обвинуваченого з додатками та вислухавши думки учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Так, нормами ч. 1, ч. 3 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 7 ст. 55 КПК України встановлено, що якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

З обвинувального акту за обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України вбачається, що потерпілою у даному провадженні являється ОСОБА_7 , отже вона була визнана потерпілою на законних підставах.

Наявність у власності потерпілої ОСОБА_7 будинку у м. Вінниці, а також дорослих дітей, які проживають за кордоном, не стосується даного кримінального провадження, а тим більше не являються підставою для невизнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне відмовити у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування заяви ОСОБА_7 від 11.09.2024 про залучення її до кримінального провадження як потерпілої.

Крім того, у ході підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про передачу автомобіля марки «CHEVROLET BOLT EV», державний номерний знак НОМЕР_1 на відповідальне зберігання обвинуваченому, оскільки досудове розслідування даного провадження уже завершено, всі необхідні експертизи проведені. Даний автомобіль являється електроавтомобілем, а тому тривале перебування авто на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів призведе до суттєвої втрати заряду, а отже зношення батареї автомобіля і автоматично втрати його ціни.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання обвинуваченого, зазначив, що у зв`язку з тим, що автомобіль марки «CHEVROLET BOLT EV» є електромобілем, без постійної підзарядки він втрачає свою вартість. Також захисник повідомив, що автомобіль перебуває під відкритим небом та руйнується внаслідок погодних умов, а обвинувачений ОСОБА_3 зможе забезпечити належне збереження автомобіля.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого, зазначив, що сторона захисту систематично вказує на неповноту досудового розслідування, що у ході судового провадження може призвести до того, що за їх же клопотанням буде призначено експертизи або проведення ряд слідчих дій. Також прокурор повідомив, що у разі отримання письмового дозволу суду, обвинувачений ОСОБА_3 має можливість підзарядити автомобіль на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів, або ж накрити його тентом.

Представник потерпілого: захисник ОСОБА_5 підтримала думку прокурора, повідомила суд, що під час досудового розслідування обвинувачений свою вину у вчиненому злочині не визнавав, а перекладав свою винуватість на потерпілого, жодного відшкодування сторона потерпілих не отримала. Санкція статті 286 КК України передбачає призначення покарання у виді штрафу та потерпілою буде заявлено цивільний позов до обвинуваченого, а тому автомобіль може слугувати забезпеченням позову у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у інкримінованому йому злочині.

Суд, дослідивши клопотання обвинуваченого та вислухавши думки учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватись та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частина 2 ст. 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі вчинення; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасове вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Судом встановлено, що в рамках вказаного кримінального провадження ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2024 накладено арешт на автомобіль марки «CHEVROLET BOLT EV», державний номерний знак НОМЕР_1 та поміщено його на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів. Власником даного транспортного засобу, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_3 .

Так, суд погоджується із твердженням прокурора про те, що даний транспортний засіб містить на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, а з позиції обвинуваченого, яку він висловлює у ході підготовчого судового засідання вбачається, що він не згоден із проведеними під час досудового розслідування слідчими діями, вважає досудове розслідування не повним та упередженим, а тому у ході судового провадження можуть виникнути питання щодо проведення додаткових слідчих дій, або ж призначення ряду експертиз з автомобілем, що буде явно не об`єктивним, якщо обвинувачений ОСОБА_3 протягом певного часу буде користуватись автомобілем, зможе приховати сліди дорожньо-транспортної пригоди або ж утворити нові ушкодження.

З урахування викладеного, суд вважає за доцільне у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_3 про передачу автомобіля марки «CHEVROLET BOLT EV», державний номерний знак НОМЕР_1 на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 слід відмовити та роз`яснити останньому, що він вправі звернутись до суду із відповідним клопотанням про надання дозволу на накриття автомобіля тентом та для підзарядки автомобіля.

Крім того, у ході підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про розгляд скарг, які не були вирішені належним чином слідчим та прокурором.

Заявлене клопотання обвинувачений ОСОБА_3 мотивував тим, що під час досудового розслідування він не був допитаний в якості підозрюваного, а також не було допитано експерта, потерпілого, ряд свідків, у зв`язку із чим досудове розслідування кримінального провадження не можна було завершувати. З приводу вказаних фактів обвинувачений звертався зі скаргами до прокурора ОСОБА_11 , який їх просто проігнорував.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання свого підзахисного.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо розгляду клопотання обвинуваченого з огляду на наступне. Так, потерпілим від даного злочину являвся ОСОБА_10 , який під час досудового розслідування помер, а тому здійснити його допит було не можливо, допит експерта можливий лише судом та слідчий і прокурор не мають повноважень для здійснення допиту експерта, свідки були допитані у повному обсязі, щодо допиту інших осіб, то обвинувачений має право на заявлення відповідного клопотання під час судового розгляду. ОСОБА_3 , в якості підозрюваного не був допитаний, оскільки під час досудового розслідування розірвав договір із захисником.

Представник потерпілого: захисник ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання обвинуваченого, зазначила, що під час досудового розслідування ОСОБА_3 різними способами намагався затягнути проведення розслідування, постійно скаржився на слідчого, прокурора, а також на представника потерпілого також писав ряд скарг в дисциплінарну комісію адвокатури. Крім того, повідомила, що ОСОБА_3 чинив на неї тиск та погрожував.

Суди дослідивши клопотання обвинуваченого з додатками та вислухавши думки учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені п. 5 та п. 6 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно п. 5 та п. 6 ч. 1 ст. 303 КПК України, такими рішеннями є рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Таким чином, наявна скарга не може бути предметом розгляду під час підготовчого судового засідання, а тому суд вважає за доцільне на даному етапі відмовити в її задоволені та надати їй оцінку у ході судового провадження.

Крім того, представник потерпілої: захисник ОСОБА_5 надіслала на адресу суду позовну заяву потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У ході підготовчого судового засідання представник потерпілої: захисник ОСОБА_7 просив суд прийняти позовну заяву до судового розгляду та розглядати її разом із матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, дослідивши подану позовну заяву, суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху та надання часу для усунення недоліків, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, котра вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 статті 128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими зазначеним Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно за ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Так, Верховний Суд у постанові від 10.12.2019 у справі № 199/6524/18 вказав, що позовні вимоги пред`явлено не до всіх належних відповідачів, зокрема, їх не пред`явлено до страховика, суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між страховиком і винуватцем ДТП у межах страхових сум. Якщо позовні вимоги не пред`явлено також і до страхової компанії, суд побавлений можливості розглядати позовні вимоги.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі № 200/1437/18 від 27.10.2022, де між іншим зазначено, що у разі, якщо цивільно-правова відповідальність обвинуваченого, як власника наземного транспортного засобу була застрахована, особа, яка зазнала шкоди внаслідок ДТП, звертається із відповідною заявою до страховика та у разі відмови або недостатнього відшкодування суми шкоди страховиком, звертається із позовом до винуватця ДТП.

Таким чином, у ході судового провадження було встановлено, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 була застрахована, потерпіла та її представник не звертались до страхової компанії для виплати страхового відшкодування та, водночас не звернулись із позовом до страхової компанії, вказавши у позовній заяві в якості відповідача лише обвинуваченого, вказані обставини унеможливлюють прийняття позовної заяви до розгляду, оскільки суд позбавлений можливості визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між страховиком і винуватцем ДТП у межах страхових сум, а тому суд вважає за доцільне позовну заяву сторони потерпілих залишити без руху та надати час для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 128, 174, 314, 315, 316, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області у залі судових засідань № 14 на 20 березня 2025 року о 11:00 годині.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілу, її представника, обвинуваченого, захисника та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування заяви ОСОБА_7 від 11.09.2024 про залучення її до кримінального провадження як потерпілої відмовити.

У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_3 про передачу автомобіля марки «CHEVROLET BOLT EV», державний номерний знак НОМЕР_1 на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 відмовити.

У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_3 про розгляд скарг, які не були вирішені прокурором та слідчим - відмовити.

Цивільний позов заявлений представником потерпілої: захисником ОСОБА_5 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу залишити без руху. Надати час для усунення недоліків строком 10 днів з моменту отримання ухвали суду.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: