Справа № 624/332/18
Провадження № 1-кп/626/2/2025
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2025 року м.Берестин (Красноград)

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого -судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Берестин (Краснограда), матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000030 та 0000107 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_6 ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ст.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 05.04.2018 приблизно о 17:00 юдині, перебуваючи на перегоні Кегичівка-Балки на 103 км. пк 6, Кегичівського району Харківської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно та протиправно, повторно з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що її ніхто не бачить, намагалась викрасти 7 метрів кабелю зв`язку типу ТЗАБЛ 12x4x0,9, але свій злочинний намір довести до кінця не змогла з причин, що не залежали від її волі, так як в цей момент була зупинена працівниками виробничого підрозділу Лозівської дистанції сигналізації та зв`язку регіональної філії "Південна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (Код ЄДРГЮУ 40075815) ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно з висновком експерта № 9756 від 14.05.2018 ринкова вартість 7 метрів кабелю зв`язку типу ТЗАБЛ 12x4x0,9 становить 2386 гривень 65 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 намагалася спричинити юридичній особі виробничого підрозділу «Лозівської дистанції сигналізації та зв`язку» регіональної філії "Південна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", матеріальні збитки на загальну суму в розмірі 2386 гривень 65 копійок.

Таким чином, згідно висунутого обвинувачення ОСОБА_6 своїми діями обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, а саме як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні 22.01.2025 року обвинувачена ОСОБА_6 , заявила клопотання, в якому просила звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а дане кримінальне провадження закрити, оскільки відповідно до змісту ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули 5 років - у разі вчинення нетяжкого злочину. Злочин, який їй інкриміновано, згідно статті 12 зазначеного кодексу відноситься до нетяжких злочинів, і з моменту його вчинення на даний час минуло більше 5 років.

Крім того, після роз`яснення судом всім учасникам процесу підстав та умов звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а також положень ст.ст.285-288 КПК України, обвинувачена ОСОБА_6 зазначила, що добре розуміє суть пред`явленого їй обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, своє право заперечувати проти цього та проти закриття провадження у справі з цих підстав, чим фактично і беззастережно підтвердила суду свою згоду на її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, про що підтвердив це також письмово. При цьому на підстав ст.63 Конституції України, будь-які покази чи пояснення, надавати відмовився.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення даного клопотання та закриття кримінального провадження згідно положень ст.49 КК України, оскільки вважав його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Від представника потерпілого до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без їх участі.

Заслухавши думку сторін та дослідивши наявні в матеріалах кримінального провадження документи, у їхні сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про можливість задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, за умови, що обвинувачений не заперечує проти його звільнення від кримінальної відповідальності.

Якщо кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом, а сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч.4 ст.286 КПК України).

Правилами ч.3 ст.288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Однією з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є закінчення установлених ст.49 КК України строків давності.

Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі частини 5 статті 74, статті 49 КК звільняє від нього засудженого.

Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до статті 49 КК. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження, вбачається наступне.

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона 05.04.2018 року намагалася вчинити крадіжку, тобто за чч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України класифікується як нетяжкий злочин.

Відповідно до положень ч.4 ст.12 КК України в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкцією ч.2 ст.185 КК України передбачено максимальне у виді позбавленням волі на строк до п`яти років.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України, є нетяжким злочином.

Як слідує з п.3) ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту це 05.04.2018 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання захисника та обвинуваченого, сплило більше 5 років, тобто закінчився 5-ти річний строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 від явки до органів слідства, прокурора та суду він не ухилялася та не переховувалася, тобто строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався.

У правовому висновку, сформульованому у Постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа № 462/2762/14, провадження № 51-1241км18), зазначається, що за змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

При цьому вищенаведені норми щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження є імперативними, тобто такими, що виражають в категоричних розпорядженнях держави чітко позначені дії й не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів, прямо наказуючи правила поведінки. Крім того, в разі прийняття такого рішення чинним законодавством не закріплена обов`язковість дослідження доказів по справі та встановлення винуватості особи в інкримінованому злочині. Вказана позиція національного законотворця збігається з позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до рішення якого у справі «Грабчук проти України» від 21.09.2006 року, у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України зазначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з вищевикладеного, за змістом статей 284-288КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах, що повністю наявні в даній ситуації при розгляді заявленого клопотання.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 з огляду на те, що злочин за яким обвинувачується остання є злочином невеликої тяжкості, та з моменту скоєння злочину минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченої про її звільнення від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання та звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, закривши відносно неї кримінальне провадження за ч.2 ст.367 КК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Щодо вирішення питання з приводу цивільного позову.

Так, в матеріалах справи заявлено цивільний позов представником потерпілого ПАТ «Українська залізниця» про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на загальну суму 2386,65грн .

Згідно з положеннями ч.1 ст.129 КПК України, вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

При цьому, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2 ст.284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Роз`яснити цивільному позивачу, право пред`явлення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

Також у зв`язку з закриттям кримінального провадження, судові витрати не стягуються.

Долю речових доказів по справі, вирішити відповідно до ст.100 КПК України, а саме 7 метрів кабелю ТАЗБЛ 12х4х09, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій стороні залишити у власності останньої.

Згідно викладеного, керуючись ст.ст.128, 174, 284-288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про звільнення її від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України (епізод від 05.04.2018 року) на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000107 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.04.2018 року закрити.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження №0000030 щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України (епізод від 19.01.2018 року).

Цивільний позов потерпілого ПАТ «Українська залізниця» до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу право пред`явлення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

Речові докази, а саме 7 метрів кабелю ТАЗБЛ 12х4х09, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій стороні залишити у власності останньої.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити всім учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя