Справа № 703/5935/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Сміла

Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла, клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 25.07.2024 під №0002509, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 307 КК України, погоджене процесуальним керівником - прокурором Смілянської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сміла Черкаської області, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, заміжньої, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючої, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимої

установив:

Слідча СВ ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим слідством день та час, за невстановлених обставин, у невідомий спосіб незаконно придбала наркотичний засіб «Метадон», який зберігала за місцем свого проживання з метою збуту. 23.07.2024 за місцем свого проживання підозрювана запакувала три таблетки наркотичного засобу «Метадон» до упаковки з йогуртом «Данон» та заховала серед продуктів у посилці, яку, назвавшись вигаданим іменем, з метою незаконного збуту до місця позбавлення волі, відправила з відділення №3 ТОВ «Нова пошта», що за адресою м. Сміла, вул. Незалежності, 73, до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», що по вул. Благовісній, 234, м. Черкаси, на ім`я ОСОБА_7 . Вказаний наркотичний засіб був виявлений і вилучений працівниками ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» та згідно висновку судово-хімічної експертизи, №СЕ-19/124-24/10926-НЗПРАП від 31.07.2024 таблетки містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «Метадон», масою в перерахунку на суху основу 0,066 г.

25.07.2024 за вказаним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002509 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

14.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

За доводами слідчого, причетність підозрюваної ОСОБА_4 до вчиненого кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами та враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від органу досудового розслідування та суду, з огляду на суворість передбаченого покарання, а також незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень, просила застосувати відносно неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідча підтримали подане клопотання, надали пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, додатково посилаючись на ті обставини, що стан здоров`я підозрюваної не виключає утримання її під вартою та лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Підозрювана та захисник, залучений для участі в окремій процесуальній дії, проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Розглянувши заявлені клопотання, дослідивши подані сторонами кримінального провадження письмові докази виключно в межах, необхідних для вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одними із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі. Санкцією частини статті передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Сторона обвинувачення обґрунтовувала клопотання вагомістю зібраних доказів, що підтверджують причетність підозрюваної ОСОБА_4 до інкримінаованого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність підозрюваної до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для обрання запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, перелік яких наведений у письмовому клопотанні, серед яких дані протоколу огляду місця події (кімната огляду передач ДУ «Черкаський слідчий ізолятор»), дані огляду предмета (пакування ТОВ «Нова пошта» із відомостями щодо відправника та одержувача посилки), дані протоколу перегляду відеозапису (запис з відділення ТОВ «Нова пошта» із відображенням відправлення посилки), показання свідків, результати слідчого експерименту, висновок судово-хімічної експертизи.

Вказані докази у їх сукупності є достатньо вагомими та дають підстави дійти до висновку, що ОСОБА_4 могло бути вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри щодо вказаної особи.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для позбавлення особистої свободи, проте, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Оцінюючи даний ризик щодо ОСОБА_4 , слідчий суддя звертає увагу на те, що підозрювана зареєстрована та проживає за однією адресою ( АДРЕСА_1 ), заміжня, однак її чоловік перебуває під вартою, має неповнолітнього сина ОСОБА_8 , 2007 року народження, якого, за словами підозрюваної, матеріально підтримує, оскільки той навчається на денній формі навчання у освітньому закладі. Як вбачається із матеріалів клопотання, підозрювана не працевлаштована офіційно, однак наполягала на тому, що виконує роботи на виробництві за строковим цивільно-правовим договором, документів на підтвердження не надала. Окрім того, органом досудового розслідування підозрювана не затримувалася в порядку ст. 208 КПК України, не ухилялася від явки до слідчого судді для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, хоча достеменно знала про зміст поданого клопотання та про запобіжний захід, який може бути застосований.

Дані обставини вказують на наявність у підозрюваної ОСОБА_4 достатньо міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання, однак ризик ухилення підозрюваної від досудового слідства та суду на даний час не можливо виключити повністю, хоча такий не є високим.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та їх дослідження, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що є тяжким злочином відповідно до вимог ст. 12 КК України, існування відповідного ризику обумовлено тим, що показання свідків щодо обставин вчинення злочину мають виключне значення для даного кримінального провадження, можуть суттєво вплинути на правове становище підозрюваної, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 наділена потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх змінити свої показання в суді для покращення свого правового становища.

Щодо ризику продовження протиправної діяльності, слідчий суддя звертає увагу, що підозрювана ОСОБА_4 не судима відповідно до ст. 89 КК України, проте обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів в місцях позбавлення волі, що вказує на її схильність до протиправної діяльності та цілком свідоме нехтування вимогами закону. Відтак даний ризик, за переконанням слідчого судді, є достатньо високим.

Отже стороною обвинувачення в передбаченому процесуальним законодавством порядку доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Заслухавши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов переконання, що стороною обвинувачення не доведено існування підстав для обрання щодо підозрюваної ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою. З метою уникнення ризиків, встановлених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на підозрювану обов`язків з числа передбачених ст. 194 КПК України, здатний забезпечити її належну процесуальну поведінку та запобігти спробам перешкоджати досудовому слідству.

З огляду на наведені обставини, слідчий суддя вважає, що обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваної є виправданим та достатнім, з огляду на обставини даного кримінального провадження, заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на особисту свободу.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 25.07.2024 під №0002509, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відмовити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії цієї ухвали в нічний час доби (з 22-00 год до 06-00 год) залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності отримання медичної допомоги, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану, а також необхідності прибуття за викликом слідчого, прокурора, суду.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 у період строку дії запобіжного заходу такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, прокурора, слідчого судді, суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання/роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

4) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом встановити в межах строку досудового розслідування тривалістю 2 (два) місяці - з 26.12.2024 по 14.01.2025 включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області та негайно поставити на облік підозрювану ОСОБА_4 , повідомити про це слідчого та прокурора.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Повний текст ухвали буде оголошений о 08-30 год 30.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1