КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26.07.2024, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 він 02.12.2023, приблизно в 14 годині 20 хвилин, керуючи технічно-правним автомобілем марки КАМАЗ 4308 реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху проїзною частиною автодороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» (33 км+200 м) в напрямку до сел. Бородянка Бучанського району Київської області, в порушення вимог п. 2.3 б) д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі - ПДР України), з подальшими змінами, згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не будучи уважний під час керування транспортним засобом, не стеживши за дорожньою обстановкою та відповідно не реагуючи на її зміну, внаслідок чого своїми діями створивши загрозу безпеці дорожнього руху, а також, порушуючи вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», проявивши злочинну самовпевненість, належним чином не відреагувавши на зміну дорожньої обстановки, не обравши безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та в разі необхідності зупинитися, не вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, виявивши на проїзній частині автодороги автомобіль марки RENAULT MEGANE SCENIC реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , який знаходився попереду в попутному напрямку у нерухомому стані перед поворотом до ресторану «Шкіпер», здійснив зіткнення передньої лівої частини автомобіля марки КАМАЗ 4308 реєстраційний номер НОМЕР_1 із задньою правою частиною автомобіля марки RENAULT MEGANE SCENIC реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобіль марки RENAULT MEGANE SCENIC реєстраційний номер НОМЕР_3 відкинуло на зустрічну смугу руху, де він зіткнувся з автобусом марки РУТА 23D реєстраційний номер НОМЕР_4 , який рухався у напрямку до м. Київ.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки RENAULT MEGANE SCENIC реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої гілки правої лонної кістки, перелому правої сідничної кістки, перелому крижової кістки праворуч, які утворились одномоментно або в швидкій послідовності один за одним від контакту з тупими предметами, якими могли бути виступаючі частини деформованого салону автомашини, та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі що спричинили тривалий розлад здоров`я, так як для зрощення переломів такого характеру необхідний термін більший за 21 день.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.3 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Звертає увагу, що ОСОБА_6 офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та частково відшкодував завдану потерпілій шкоду в розмірі 13900 грн. Вважає, що з урахуванням вказаних обставин, а також того, що ОСОБА_6 визнав свою вину та усвідомив суспільну небезпеку своїх дій, суд мав можливість не призначати йому додаткове покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина, наявності обставини, що пом`якшує покарання - щирого каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, а також відсутності претензій з боку потерпілого, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 найменш суворого виду основного покарання, встановленого санкцією ч.1 ст. 286 КК України, із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний строк.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд мав можливість не призначати ОСОБА_6 додаткового покарання є безпідставними, оскільки положеннями ч.2 ст.69 КК передбачено, що суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачено можливість призначення покарання у виді штрафу в розмірі від 3 до 5 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно унеможливлює застосування положень ч.2 ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 .

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26.07.2024 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3