Справа № 137/202/25
Провадження №11-кп/801/497/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 10.03.2025 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

Цією ухвалою задоволено клопотання ДУ «Літинська виправна колонія (№123)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_8 відбув 2/3 строку покарання та своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з чим просить його скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ДУ «Літинська виправна колонія (№123)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Вважає, що судом першої інстанції не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_8 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, не врахував поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_8 протягом всього строку відбування покарання працював несистематично, а наразі взагалі не працює з власних переконань та будь-яких перешкод щодо працевлаштування у нього не було, у тому числі, він не подавав відповідних заяв адміністрації виправної колонії. Наявність у засудженого 6 заохочень не може свідчити про те, що він став на шлях виправлення, при цьому він допустив 3 порушення режиму відбування покарання. Крім того, відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого такий ризик визначений як середній, також ОСОБА_8 виконав частково заходи, передбачені індивідуальною програмою соціально-виховної роботи із засудженими.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які наполягали на залишенні ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді, зокрема, позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, згідно роз`яснень, які містить п. 17 вказаної постанови, відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Під час судового розгляду клопотання, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 30.01.2019 вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі.

На день розгляду клопотання засуджений відбув 2/3 частини строку покарання.

З дослідженої судом характеристики на засудженого вбачається, що він позитивно характеризується, за період відбування покарання має від адміністрації установи виконання покарань шість заохочень та три стягнення.

З висновку щодо ступеня виправлення засудженого вбачається, що ОСОБА_8 працевлаштований на контрагентському об`єкті «ТОВ Вінницька птахофабрика». З довідки про заробітну плату засудженого вбачається, що він працював в період з 14.05.2019 по 31.01.2025.

Також комісією установи виконання покарань зроблено висновок, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування щодо засудженого положень ст. 81 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість судового рішення, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність його умовно-дострокового звільнення, навівши при цьому докладні мотиви свого рішення.

Твердження прокурора про те, що засуджений протягом всього строку відбування покарання працював несистематично, а наразі взагалі не працює з власних переконань та будь-яких перешкод щодо працевлаштування у нього не було, у тому числі, він не подавав відповідних заяв адміністрації виправної колонії, а тому не довів своє виправлення, є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції, який задовольняючи клопотання установи виконання покарань, дослідив всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.

У справі немає жодних відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 не працював з особистих переконань.

Щодо тверджень прокурора про те, що згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого такий ризик визначений як середній, колегія суддів вважає, що у даному висновку ризик як середній зазначений помилково, оскільки і з характеристики на засудженого, і з довідки по оцінці ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення у ОСОБА_8 оцінюється як низький.

З огляду на вищевикладене, доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про недоведення засудженим свого виправлення та про відсутність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково.

При цьому, апеляційний суд наголошує на тому, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які ставили б під сумнів законність судового рішення, судом першої інстанції допущено не було.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 10.03.2025 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4