ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4099/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/65/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000112 від 09.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, задоволено частково. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів. Взято підозрюваного ОСОБА_7 під варту негайно в залі суду. Встановлено строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу до 27.04.2025 року. Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 грн. У випадку внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. У іншій частині клопотання відмовлено.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з того, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду необхідність обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав вважати пред`явлену ОСОБА_7 підозру обґрунтованою, а також про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2025 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував зрілого віку підозрюваного, незадовільного стану здоров`я, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні родичів, ризики втечі недоведені, повідомлення про підозру не є обґрунтованим, наявна провокація.

Адвокат звертає увагу, що слідчим суддею ризики, які передбачені ст.177 КПК України описані лише формально і не вказано в чому саме полягають дані ризики, що суперечить практиці ЄСПЛ зокрема у справі Бойченко проти Молдови.

Також звертає увагу, що однією з підстав обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає суворість покарання передбаченого за вчинення даного злочину, що суперечить вимогам практиці ЄСПЛ, зокрема у справі Мамедова проти Росії.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано відповідну практику ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді пеляційного суду, пояснення підозрюваного та доводи його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування цього запобіжного заходу слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, мотивувавши своє рішення наявністю зазначених в клопотанні ризиків, обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування запобіжного заходу для запобігання відповідним ризикам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею ретельно перевірені.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину за таких обставин: ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_10 , передав останньому особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). 28.01.2025 приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_10 , діючи умисно, перебуваючи у житловому будинку № 7А, що на вул. Шпитальній в м. Тернополі, маючи в наявності заздалегідь незаконно придбану в ОСОБА_7 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальна маса якої в перерахунку на діючу речовину становить 0,0257 грама, незаконно збув її ОСОБА_11 (анкетні дані змінено), за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 200 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 повторно, з метою незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) особам, схильним до їх вживання, з метою отримання за це грошових коштів та особистого збагачення, що є порушенням вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ОСОБА_12 незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та її небезпеку, 29.01.2025 приблизно о 15 год. 50 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, перебуваючи у житловому будинку № 7А, що на вул. Шпитальній в м. Тернополі, маючи в наявності заздалегідь незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальна маса якої в перерахунку на діючу речовину становить 0,0586 грама, незаконно збув її ОСОБА_11 (анкетні дані змінено), за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 200 грн.

27 лютого 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене повторно.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри є правильними, оскільки вони підтверджуються зібраними на цей час досудовим розслідуванням доказами, а саме: протоколами огляду грошових коштів від 28.01.2025, 29.01.2025; протоколами огляду покупця та вручення йому грошових коштів перед початком проведення оперативної закупки від 28.01.2025, 29.01.2025; протоколами про проведення контролю за вчиненням злочину оперативної закупки від 28.01.2025, 29.01.2025; висновок експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/120-25/1630-НЗПРАП від 13.02.2025; протоколи допиту свідка ОСОБА_11 (анкетні дані змінені) від 29.01.2025; висновок експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/120-25/1632-НЗПРАП від 19.02.2025.

За наведених обставин слідчий суддя обґрунтовано визнав установленим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, визначених ст.177 КПК України, колегія суддів приходить до переконання про їх необґрунтованість та погоджується із висновками слідчого судді про те, що в цьому кримінальному провадженні існують доведені стороною обвинувачення ризики, що передбачені:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваному у випадку доведеності його вини у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин, він може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Наведене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків. Крім цього, кримінальні правопорушення вчиненні ОСОБА_7 під час звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку згідно з вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.09.2024. Також встановлено, що у нього не має офіційного місця роботи, міцність його соціальних зв`язків за місцем проживання є слабкою. Таким чином, слідчий суддя враховував не лише саму по собі тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, а оцінював цю обставину в сукупності з іншими відомостями, в тому числі даними про особу підозрюваного;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, ризик незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, то ст.23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного, відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб.

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України є доведеним ризик того, що підозрюваний може вчиняти інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Крім того встановлено, що йому інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень вчинялися ним з метою отримання прибутку, і те, що ОСОБА_7 , не з корисливих мотивів, а тому будучи раніше судимим, в подальшому він може вчиняти інші кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів з метою особистого збагачення.

З урахуванням установлених конкретних обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та даних про його особу в сукупності з наявними ризиками, що передбачені ст.177 КПК, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Викладені в оскарженій ухвалі висновки слідчого судді належним чином мотивовані, з наведенням обґрунтованих підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення.

Тому, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави для скасування оскаржуваної ухвали і відмови у застосуванні запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

На переконання колегії суддів, в даному випадку рішення слідчого судді щодо виду застосованого запобіжного заходу не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, на яку посилається в своїй апеляційній скарзі захисник.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував зрілий вік і стан здоров`я підозрюваного, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, були належним чином враховані слідчим суддею, оскільки одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя обрав підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний, більш м`який запобіжний захід у вигляді застави, у разі внесення якої підозрюваний підлягає звільненню з під варти.

При цьому, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали слідчий суддя врахував наявні відомості щодо особи підозрюваного та конкретні обставини вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину, в тому числі ті щодо яких наголошується в апеляційній скарзі, а тому визначив розмір застави в розмірі, згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, хоча згідно ч.4 ст.183 КПК вправі був не визначати такий альтернативний запобіжний захід

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про незаконність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу є необґрунтованими, а тому підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2025 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді