Справа № 307/5165/24
Провадження № 1-кп/307/331/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 червня 2024 року за № 0000291 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Хижа, Виноградівського району, Закарпатської області та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповною загальною середньою освітою, не працюючої, розлученої, яка має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 24 червня 2024 року близько 20 год. 30 хв., знаходячись на земельній ділянці по вул. Травнева в с-щі Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, неподалік будинку №137, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, перебуваючи біля потерпілої фельшера виїзної бригади пункту постійного базування с-щі Буштино ОСОБА_5 , яка в цей час виконувала службові обов`язки та надавала медичну допомогу іншій особі жіночої статті, діючи умисно, безпричинно штовхнула силоміць обома руками потерпілу ОСОБА_5 , в область верхньої частини тулуба, однак ОСОБА_4 , не зупинившись на цьому, перебуваючи по заду ОСОБА_5 , тримаючи цеглу у лівій руці умисно нанесла нею один удар в область лівої скроневої ділянки голови потерпілої, внаслідок чого спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синця задньої поверхні тулуба, які згідно висновку судово - медичної експертизи №120 від 24 липня 2024 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, а саме у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, визнала повністю, підтвердила фактичні обставини справи, які викладені у обвинувальному акті, показала суду, що у червні 2024 року, більш точну дату не пригадує, у другій половині дня перебувала у себе вдома разом із своєю сусідкою ОСОБА_6 . Почувши на вулиці шум вийшла з подвір`я та побачила жінку, якій стало погано. Тоді вона почала надавати їй допомогу та викликала швидку медичну допомогу. Коли приїхала карета швидкої медичної допомоги, то з неї вийшла потерпіла ОСОБА_5 . Точно події не пригадує, однак пам`ятає, що між нею, ОСОБА_4 , та потерпілою ОСОБА_5 виникла сварка в результаті якої вона взявши до рук цеглу нанесла потерпілій один удар. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Також зазначила, що не заперечує проти розгляду даної справи у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України. Також просила призначити обвинуваченій покарання згідно закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачена ОСОБА_4 згідна з доказами зібраними відносно неї органами досудового розслідування і вважає за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні, так як вину у вчинені кримінального правопорушення повністю визнає, зміст та значення ст. 349 КПК України їй зрозумілі.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням, зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують її особу.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченої ОСОБА_4 , як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України є кримінальним проступком.

Обставинами, відповідно до ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченій є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує дані про її особу, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не значиться, повністю визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речовий доказ цеглу помаранчевого кольору, яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1