Справа № 296/3100/25
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчої групи слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. В. Молодьків Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні №0000891 від 29.11.2024,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком до 30.06.2025 р.

В обгрунтування клопотання зазначено, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000891 від 29.11.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186 КК України, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 309 КК України та за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, однак не пізніше 14.11.2024 у ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, на ґрунті вигаданого та не існуючого боргового зобов`язання виник злочинний умисел, направлений на вимогу передачі йому грошових коштів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , поєднаного з погрозою насильства над потерпілими, вчиненого повторно.

З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на незаконне збагачення, ОСОБА_7 , за точно невстановлених досудовим розслідуванням обставин, день, час та місці, однак не пізніше 14.11.2024 залучив до цієї злочинної діяльності своїх знайомих: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким запропонував вчинити психологічний тиск на ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , шляхом висловлення останнім вимог у передачі грошових коштів в сумі 3000 доларів США, під приводом наповнення так званого «злодійського общаку», з погрозами застосування насильства над потерпілими у разі невиконання ними цієї вимоги. У свою чергу ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на вказану пропозицію погодились, і таким чином вступили у злочинну діяльність за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 .

У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на незаконне збагачення, 14.11.2024 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , керуючись єдиним злочинним умислом, у вечірній час прийшов до місця проживання потерпілих, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де усвідомлюючи безпорадній стан потерпілого ОСОБА_9 , обумовлений носінням апарату «Ілізарова» у зв`язку з пораненням в зоні проведення бойових дій на сході України, в усній формі, рішучим та агресивним тоном висловив останньому та ОСОБА_10 вимогу у передачі йому грошових коштів в сумі в сумі 3000 доларів США, мотивуючи необхідністю наповнення так званого «злодійського общаку», після чого висловив погрозу у застосуванні насильства відносно потерпілих у разі невиконання ними цієї вимоги.

Крім цього, в цей час, знаходячись у будинку потерпілих, ОСОБА_7 , діючи самостійно, на власний розсуд, вийшовши за рамки єдиного умислу та спільної домовленості з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , з метою пригнічення волі потерпілих та створення в останніх уявлення щодо реальності погроз, повторно відкрито заволодів чужим майном, а саме: телевізором, який належить ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , марки «2Е» моделі 43А07KV», вартістю 9599 гривень, після чого покинув місце проживання потерпілих.

У подальшому 15.11.2024, не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання грошових коштів ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , керуючись єдиним злочинним умислом, у вечірній час знову прийшов до місця проживання потерпілих, де рішучим та агресивним тоном висловив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вимогу у передачі йому грошових коштів в сумі 3000 доларів США, встановивши термін у п`ятнадцять днів для виконання ними цієї вимоги, та висловив погрозу у переоформленні на нього права власності на домоволодіння потерпілих, у разі невиконання вимоги в зазначений строк, чим підтвердив серйозність спільних злочинних намірів.

Продовжуючи свої злочинні дії, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання грошових коштів, 28.11.2024 у вечірній час ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , керуючись єдиним злочинним умислом, знову прийшов до зазначеного місця проживання потерпілих, де у черговий раз рішучим та агресивним тоном неодноразово висловив ОСОБА_9 вимогу у передачі йому грошових коштів в сумі 3000 доларів США, а також висловив погрозу у застосуванні насильства відносно потерпілих у разі невиконання ними цієї вимоги.

Крім цього 29.11.2024, близько 23 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання грошових коштів від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, прийшли до місця проживання потерпілих, де ОСОБА_7 розмахуючи ножем розкладного типу повідомив, що їх «поріже», після чого запитав у ОСОБА_10 «Де гроші?», і таким чином в черговий раз висловив вимогу у передачі йому грошових коштів з погрозою застосуванням насильства над потерпілими. У цей час ОСОБА_10 , сприймаючи реально висловлені погрози насильства, була змушена виконати вказані незаконні вимоги, та знаходячись у кімнаті будинку поклала на ліжко власні грошові кошти в сумі 10000 гривень, і за вказівкою ОСОБА_7 перерахувала їх. У свою чергу ОСОБА_5 , за вказівкою ОСОБА_7 забрала у ОСОБА_10 вказану суму грошових коштів. Надалі, знаходячись у будинку потерпілих, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що кінцевим терміном у передачі їм грошових коштів в сумі 3000 доларів США є 03.12.02024, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_5 покинули місце проживання потерпілих.

Не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання грошових коштів від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 03.12.2024 о 11 год. 55 хв. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , керуючись єдиним злочинним умислом, використовуючи власний абонентський номер НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_9 , та у ході розмови рішучим погрозливим тоном запитав, чи вирішив останній щось з грошима, чим в черговий раз підтвердив серйозність спільних злочинних намірів.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне збагачення, 03.12.2024 близько 17 год. 15 хв. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб та керуючись єдиним злочинним умислом, прийшли до місця проживання потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де ОСОБА_7 вчергове висловив вимогу потерпілим передачі грошових коштів з погрозами застосування насильства, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 своїми конклюдентними діями - присутністю, вербальною та невербальною поведінкою (висловлюваннями, постійним знаходженням поряд з потерпілими в момент висловлення вимоги, заохоченнями дій ОСОБА_7 ) спонукали потерпілих погодитися на умови ОСОБА_7 .

У свою чергу потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи під постійним психологічним тиском та реально сприймаючи висловлені їм погрози насильства, у тому числі ті, які були озвучені раніше, були змушені виконати вказані незаконні вимоги. Так, ОСОБА_10 знаходячись у кімнаті будинку за місцем свого проживання, близько 17 год. 50 хв. цього ж дня передала ОСОБА_7 на його вимогу імітаційні грошові кошти в сумі 3000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 03.12.2024 становить 124938 грн., після чого злочинна діяльність ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 була припинена шляхом їх затримання у порядку ст. 208 КПК України.

Окрім цього, у достовірно невстановлений день, час та місці, однак не пізніше 03.12.2024 в ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечної психотропої речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентанол-1-он).

З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_8 , за невстановлених обставин, придбав у невстановлений спосіб не пізніше 03.12.2024 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентанол-1-он) масою 0,4557 г, яку зберігав при собі без мети збуту до 18 год. 09 хв 03.12.2024 за адресою: АДРЕСА_2 .

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у вимаганні - у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, кваліфіковано за ч. 4 ст. 189 КК України.

У відповідності до вимог ст. 276-279 КПК України, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, 03.12.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

06.12.2024 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира підозрюваній ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.01.2025.

24.01.2025 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 4 місяців, тобто до 03.04.2025 включно.

29.01.2025 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира підозрюваній ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 30.03.2025 включно.

Враховуючи, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, сторона обвинувачення просить продовжити ОСОБА_5 винятковий запобіжний західуу вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що ризики визначені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_6 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. В судовому засіданні вказав, що ризики зменшились. Всі свідки та потерпілі у кримінальному провадження допитані. Просив звернути увагу на роль підозрюваної ОСОБА_5 у вчиненні кримінального прапопорушення. Повідомив, що ОСОБА_5 раніше не судима, має стійкі соціальні зв`язки, одружена, має постійне місце проживання та співпрацює з органами досудового розслідування. Просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю або визначити розмір застави.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала думку захисника. На запитання суду повідомила, що працювала як ФОП, наразі така діяльність призупинена.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваної, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що підтверджується доказами долученими до матеріалів клопотання.

Обґрунтовуючи необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вказує на можливість підозрюваної ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор стверджує, що підозрювана бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, може ухилятися від органу досудового розслідування та суду. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким та містить безальтернативну санкцію позбавлення волі на тривалий період часу.

При встановленні наявності ризику того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

За вказаних обставин ризик, визначений п. 1. ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення доведено, однак слідчий суддя звертає на стримуючі фактори та характеризуючі дані підозрюваної, а саме: наявність постійного міця проживання; сталі соціальні зв`язки; характеристику за місцем проживання, роль ОСОБА_5 у кримінальному правопорушенні, які певною мірою спонукають підозрювану до належної процесуальної поведінки.

Відповідно до матеріалів клопотання слідчого, підозрювана, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, зокрема, на потерпілу ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 , підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , з якими вона підтримувала зв`язок, а отже ризик визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним.

Ризик визначений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином органами досудового розслідування не обґрунтовано та не доведено.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, яка є уродженкою с. В. Молодьків Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянкою України, раніше не судимою, є одруженою, має сталі соціальні зв`язки, слідчий суддя вважає, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної.

Окрім того, ніякий ризик не може існувати безстроково, зі спливом певного часу зменшуються і ризики, які враховувались, зокрема, при обрані запобіжного заходу. Тяжкість покарання, сама по собі, не може бути єдиною та безумовною підставою для існування ризику переховування від суду.

Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Враховуючи вищезазначене, на переконання слідчого судді, прокурором не доведено неможливість застосування на даному етапі дорсудового розслідування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначені вище обставини, на думку слідчого судді наявні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає особі підозрюваної, буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останньою процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчої - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 26.05.2025 включно, з покладенням наступних обов`язків:

1) не залишати своє місце проживання цілодобово;

2) утримуватись від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними та потерпілими у кримінальному провадженні;

3) з`являтися за кожним викликом слідчого, прокурора або суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;

5) при наявності здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон до органів державної міграційної служби, про що документально повідомити слідчого, прокурора, суд;

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Строк дії ухвали - до 26.05.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 31.03.2025 о 14:00

Слідчий суддя ОСОБА_1