ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/834/25 Справа № 211/3748/23 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000022 ОСОБА_7 , на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.12.2024 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянину України, маючому середню освіту, не працевлаштованому, не одруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

20.02.2023 р. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 22 лютого 2025 року включно без визначення розміру застави, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

В провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областіперебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 03.05.2023 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави у розмірі 53680 грн., після чого за обвинуваченого було сплачено заставу.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.11.2024 року змінено запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 січня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 рокупродовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, до 22.02.2025 року без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

На ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 рокупро продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, до 22.02.2025 року без визначення розміру застави захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі захисник вказує, що прокурором не було доведено, що раніше застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. За таких обставин захист вважає, що підстави для застосування до обвинувачуваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. Просить ухвалу скасувати, у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши виділені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як зазначено у ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, як визначено ст. 199 КПК України.

Клопотання прокурора вказаним вимогам в цілому відповідає та містить в собі всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання.

При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , доводи його захисника, прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Так, із наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке є тяжким злочином.

Докази сторін будуть перевірятися та оцінюватися судом першої інстанції у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, не зменшились та існують на цей час.

Такими ризиками є: ризик переховування від суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; ризик перешкоджання провадженню іншим чином; з огляду на характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який є раніше судимим за вчинення кримінального проступку у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, офіційно не працює, відсутні міцні соціальні зв`язки, проте, наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану, за що передбачено суворе покарання - у виді позбавленням волі на строк до десяти років з конфіскацію майна.

Також, з матеріалів провадження убачається, що розгляд цього кримінального провадження по суті ще не завершений, всі докази судом першої інстанції не досліджені, в тому числі на час розгляду клопотання не було допитано всіх свідків.

Окрім того, судом першої інстанції було взято до уваги те, що на території України продовжуються військові дії та збройна агресія РФ, а інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинено саме в період воєнного стану. Також, інкриміновані ОСОБА_7 епізоди злочинної діяльності вчинялися з використанням месенджерів, доступу до яких у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, запобігти неможливо.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що викладене в сукупності свідчить про наявність ризиків, на які посилається прокурор, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов правильного висновку про те, що задля забезпечення цього провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, тяжкості інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 кримінального правопорушення, суворості можливого покарання та відомостей про особу обвинуваченого у сукупності, колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді захисником обвинуваченого, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції не було враховано значний строк, проведений обвинуваченим ОСОБА_7 під вартою та зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на думку суду апеляційної інстанції є безпідставними, з огляду на те, що зі змісту оскаржуваної ухвали убачається, що судом з`ясовані всі обставини, що мають значення при вирішенні питання щодо застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

На думку колегії суддів, ризики, які встановлені судом першої інстанції, є обґрунтованими та підтвердженими наявними в справі доказами.

Зі змісту оскаржуваної ухвали убачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що встановлені судом ризики не зникли та на теперішній час не зменшилися, оскільки, як зазначалось вище, на цей час всі докази кримінального провадження судом ще не досліджені, обвинувачений і свідки не допитані.

Свої висновки про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд належним чином вмотивував.

Також з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції убачається, що суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки до обрання найсуворішого запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_7 перебував під дією іншого запобіжного заходу у вигляді застави, який не виконав, у зв`язку з чим і було змінено запобіжний захід на тримання під вартою.

Що стосується доводів сторони захисту про тривале перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, то колегія суддів звертає увагу на те, що наявними матеріалами провадження в достатній мірі доведено обставини, які виправдовують подальше утримання обвинуваченого під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків.

На думку колегії суддів, обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються.

Відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в наданих суду апеляційної інстанції матеріалах провадження немає, та при апеляційному розгляді суду апеляційної інстанції таких відомостей не надано.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Упередженості та тяганини з боку суду першої інстанції не убачається, як не убачається і порушення процесуальних прав обвинуваченого під час розгляду клопотання, а доводи сторони захисту про протилежне нічим не підтверджені.

Висновків суду по суті висунутого обвинувачення оскаржувана ухвала не містить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вказаної ухвали суду, при апеляційному її перегляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.12.2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 22 лютого 2025 року включно без визначення розміру застави залишити без змін.

Судді: