УХВАЛА

Іменем України

Провадження № 1-кп/756/1690/24

Справа № 756/13579/24

27 листопада 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0011380 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,

в с т а н о в и в:

До Оболонського районного суду м. Києва 30.10.2024 надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0011380 від 24.09.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України на підставі п. 3-1 ч.1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання прокурор вказується, що Оболонським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0011380 від 24.09.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за фактом того, що 17.09.2013 близько 24.00 год. невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом застосування насильства до ОСОБА_4 , яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, відкрито викрала особисті речі останнього, а саме: балонову куртку, в якій знаходилися два мобільні телефони марки «Самсунг» та «Нокіа», срібний ланцюжок з хрестиком, грошові кошти в сумі 90 грн., чим спричинила потерпілому шкоду на суму 1500,00 грн. В ході досудового розслідування було: призначено судово-медичну експертизу, допитано потерпілого і одного свідка; отримано ухвалу суду про тимчасовий доступ до речей і документів, надані доручення оперативним підрозділам на встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, відібрано заяву від потерпілого про відсутність у нього претензій та проханням закрити кримінальне провадження. Однак, особу, яка вчинила кримінальне правопорушення встановлено не було, і на даний час минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч. 2 ст. 9 КПК полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з пунктом 3-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних та перевірених доказів.

Суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Така позиція узгоджується з практикою Касаційного кримінального суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження № 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23), від 18 жовтня 2023 року (справа № 750/1575/23, провадження № 51-4007км23).

Крім того, на обов`язок держави провести ефективне досудове розслідування фактів насильства над потерпілим (жорстокого поводження) розповсюджуються гарантії статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Хоча Конвенція не може покласти пряму відповідальність за дії приватних осіб на Державу учасницю («Бегановіч проти Хорватії» (Beganoviж v. Croatia), 2009 р., § 68) або представників держави, які діють у своїй приватній якості («Чевік проти Туреччини» (Cevik v. Turkey), (№ 2), 2010 р., § 33), Європейський суд з прав людини вирішив, що відповідальність держави все ж можна залучити через зобов`язання, накладене статтею 1 Конвенції.

У зв`язку з цим він постановив, що зобов`язання Високих Договірних Сторін згідно зі статтею 1 Конвенції гарантувати кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права та свободи, визначені Конвенцією, у поєднанні зі статтею 3, вимагає від держав вжиття заходів, спрямованих на те, щоб особи, які знаходяться під їхньою юрисдикцією, не піддавалися тортурам або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню, включно з таким жорстоким поводженням з боку приватних осіб («З. та інші проти Сполученого Королівства» (Z and Others v. the United Kingdom) [ВП], 2001 р., § 73 та «О`Кіф проти Ірландії» (O'Keeffe v. Ireland) [ВП], 2014 р., § 144).

Процесуальне зобов`язання держави провести ефективне розслідування в розумінні статт3 Конвенції також поширюється на вимогу розслідувати заяви про жорстоке поводження з боку приватних осіб, якщо вони є «небезпідставними» («М. та інші проти Італії та Болгарії» (M. and Others v. Italy and Bulgaria), 2012 р., § 100 та «X та інші проти Болгарії» (X and Others v. Bulgaria) [ВП], 2021 р., § 184).

Судом встановлено, що відповідно до наданих матеріалів, органом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не було вжито заходів для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим. Зокрема, згідно з висновком експерта № 2972, неможливо визначити характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_4 через відсутність медичної документації. Водночас, у наданих суду матеріалах відсутні відомості про те, які заходи вживались для отримання такої медичної документації і проведення експертизи. Крім того, у заяві потерпілий вказував, що його вдарили по голові ззаду невідомим предметом, у нього була зламана щелепа і вибитий зуб.

Також, у матеріалах справи наявне клопотання потерпілого про отримання інформації від оператора мобільного зв`язку, а також клопотання слідчого про тимчасовий доступ до інформації оператора стільникого зв`язку, однак відомості про отримання ухвали слідчого судді і її реалізацію надані матеріали не містять.

Суд не може прийняти до уваги заяву потерпілого про відсутність у нього претензій і закриття кримінального провадження, оскільки така заява була складена ще 07.06.2014 року. Водночас, 08.10.2014 року було проведено допит потерпілого, під час якого потерпілий не заявляв ні про відсутність претензій, ні про закриття справи.

В наданих суду матеріалах наявні доручення на проведення розшукових дій, однак відомості про їх виконання відсутні.

Тому, обсяг проведених у даному кримінальному провадженні слідчих і розшукових не є достатнім для вирішення питання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, клопотання є передчасним.

Суд звертає увагу, що на такі категорії справ розповсюджується обов`язок держави провести ефективне розслідування за статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і доказів того, що потерпілий відмовився від своїх прав, матеріали не містять.

Керуючись ст.12, 49 КК України, ст.ст. 284, 369, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0011380 від 24.09.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1