Справа № 308/274/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/171/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2025. Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області та продовжено строк діїзапобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10.04.2025 включно, зменшивши розмір застави до 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Луково Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, відомості про які 28.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000465.

У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

З клопотання вбачається, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості, про яке 28.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000465 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, відповідно до п. 20 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення кримінального правопорушення.

У невстановлений органом досудового розслідування точний час, але не пізніше 28.10.2024, та у невстановленому органом досудового розслідування точному місці, але на території Закарпатської області, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення через державний кордон України, який проходить на території Закарпатської області, громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, сприяння його вчиненню наданням порад, вказівок, усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

-2-

Задля реалізації вказаної мети, 24.10.2024 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, через мобільний зв`язок звернувся до інспектора прикордонної служби 2 категорії оператора (засобів протидії безпілотним повітряним суднам) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України ОСОБА_8 , який є працівником правоохоронного органу та за посадою здійснює функції представника влади, у зв`язку з чим є службовою особою, із пропозицією посприяти йому ( ОСОБА_7 ) в організації незаконного переправлення через державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску осіб призовного віку, яким під час дії правового режиму воєнного стану заборонений виїзд за межі України, та які за грошову винагороду виявили бажання протиправно покинути територію України.

ОСОБА_9 , будучи службовою особою, відповідальною за виконання завдань з охорони державного кордону України на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, та будучи відповідальним за протидію правопорушенням, які законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, розуміючи незаконність зазначених дій ОСОБА_7 , не бажаючи бути втягненим у протиправну діяльність та бути притягненим до кримінальної відповідальності, звернувся з відповідним рапортом на адресу начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДПС України та почав діяти під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_7 .

У подальшому, приблизно о 17 год 12.11.2024, перебуваючи в Боздоському парку, що знаходиться біля вул. Слов`янська набережна на території м. Ужгорода, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку та особистого протиправного збагачення, провів раніше обумовлену зустріч із військовослужбовцем ДПС України ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, у ході якої повідомив ОСОБА_9 про те, що він ( ОСОБА_7 ) буде підшуковувати осіб призовного віку, яким під час дії правового режиму воєнного стану заборонений виїзд за межі України, та які виявили бажання незаконно за грошову винагороду перетнути державний кордон України, а ОСОБА_9 буде сприяти у незаконному переміщенні таких осіб через державний кордон України шляхом надання ОСОБА_7 інформації про місця розташування прикордонних нарядів на вказаній ділянці відповідальності та не створення перешкод у такому протиправному перетині державного кордону України визначеним ним ( ОСОБА_7 ) особам поза пунктами пропуску на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, а ОСОБА_7 , взамін такого сприяння з боку ОСОБА_9 , буде надавати останньому частину грошових коштів в розмірі 2000 доларів США з однієї протиправно переміщеної через державний кордон України особи, а іншу частину грошових коштів з однієї такої особи буде залишати собі, сума якої може залежати від кожного випадку індивідуально.

Надалі, ОСОБА_7 на виконання свого злочинного наміру, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку та особистого протиправного збагачення, у невстановлений органом досудового розслідування точний час,

-3-

але не пізніше 09.12.2024, та у невстановленому органом досудового розслідування точному місці, але на території Закарпатської області, підшукав особу призовного віку, якому під час дії правового режиму воєнного стану заборонений виїзд за межі України, а саме ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який за грошову винагороду виявив бажання незаконно покинути територію України, й запропонував ( ОСОБА_7 ) останньому організувати його протиправне переправлення через державний кордон України, поза офіційними пунктами пропуску та повідомив останньому, що серед його ( ОСОБА_7 ) знайомих є інспектор прикордонної служби України ОСОБА_9 , за допомогою якого можна вирішити питання та незаконно перетнути державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску, зокрема в зоні відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону, та потрапити до країн Європейського Союзу, на що ОСОБА_11 погодився.

У подальшому, ОСОБА_7 на виконання свого злочинного наміру, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку та особистого протиправного збагачення, 12.12.2024 о 18 год, перебуваючи на території автозаправної станції ОККО № ЗК4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , провів раніше обумовлену зустріч з інспектором прикордонної служби 2 категорії оператором (засобів протидії безпілотним повітряним суднам) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, під час якої виказав останньому пропозицію надати йому ( ОСОБА_9 ) неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США за сприяння ОСОБА_9 у незаконному перетині ОСОБА_11 державного кордону України поза межами пункту пропуску в зоні відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону, шляхом надання ОСОБА_9 інформації про місця розташування прикордонних нарядів на вказаній ділянці відповідальності та не створення перешкод у такому протиправному перетині вказаною особою державного кордону України.

Надалі, ОСОБА_7 , на виконання свого злочинного наміру, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку та особистого протиправного збагачення, 12.12.2024 приблизно о 19 год 25 хв, перебуваючи на території автозаправної станції ОККО № ЗК4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , провів повторну зустріч із військовослужбовцем ДПС України ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, у ході якої надав останньому неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США, які станом на 12.12.2024 відповідно до офіційного курсу НБУ становлять 41694,10 грн, за сприяння ОСОБА_9 у незаконному перетині ОСОБА_11 державного кордону України поза межами пункту пропуску в зоні відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону шляхом надання інформації про місця розташування прикордонних нарядів на вказаній ділянці відповідальності та не створення перешкод у такому протиправному перетині, а іншу частину грошових коштів ОСОБА_7 пообіцяв надати ОСОБА_9 після успішного перетину ОСОБА_11 державного кордону України, однак після передачі

-4-

грошових коштів ОСОБА_7 був затриманий працівниками правоохоронних органів на місці вчинення злочину, а в той же час, ОСОБА_11 , який діяв за вказівками та порадами ОСОБА_7 та інших наразі невстановлених осіб, 12.12.2024 приблизно о 19 год був виявлений військовослужбовцями ДПС України на відстані близько 100 метрів до лінії державного кордону України із Словаччиною у м. Ужгороді, мікрорайон Садовий.

12.12.2024 ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України на території автозаправної станції ОККО № ЗК4 за адресою: Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Івана Кротона, 101, а 13.12.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 3 ст. 369 КК України.

13.12.2024 ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 10.02.2025 із можливістю внесення застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Постановою прокурора від 05.02.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № № 0000465 від 28.10.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 13.03.2025.

07.02.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.03.2025 включно, з можливістю внесення застави розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Ухвалою слідчого судді від 10.03.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000465 від 28.10.2024 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, до чотирьох місяців, тобто до 13.04.2025.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років з конфіскацією майна, крім того ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 не зменшилися, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Також клопотання мотивоване тим, що завершити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні до строку закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо внаслідок необхідності проведення низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчиненого правопорушення та вчинення дій, пов`язаних із закінченням досудового розслідування, передбачених ст. 290 КПК України. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказала на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким

-5-

злочинами, а тому є підстави вважати, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися і їх наявність стороною захисту не спростовано. При цьому слідчий суддя врахувала, що відомостей про неможливість перебування в умовах тримання під вартою ОСОБА_7 стороною захисту не надано. Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого. Разом з тим, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахувала наведені обставини, і вважала за можливе зменшити раніше визначений розмір застави до 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки такий на переконання слідчого судді буде достатнім та гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді від 10.03.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження щодо ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, або визначити заставу в розмірі, не більшому 80 000 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки наявність таких не доведена. Доказів про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти будь-яких ризикам та не забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, до клопотання не додано. Підозрюваний не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню у будь-який спосіб, має сім`ю, тобто міцні соціальні зв`язки, та постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується. Крім того, звертає увагу на непомірність визначеного ОСОБА_7 розміру застави. Разом з тим, захисник зазначає, що слідчий суддя протиправно не розглянула клопотання сторони захисту про зміну підозрюваному запобіжного заходу.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405, ст. 422 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, заяв чи клопотань про відкладення розгляду судового провадження на інший термін не надходило. Разом з тим, захисник-адвокат ОСОБА_5 подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять

-6-

надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дотримано.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості, про яке 28.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000465 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України.

12.12.2024 ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України на території автозаправної станції ОККО № ЗК4 за адресою: Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Івана Кротона, 101, а 13.12.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 3 ст. 369 КК України.

13.12.2024 ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 10.02.2025 із можливістю внесення застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Постановою прокурора від 05.02.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № № 0000465 від 28.10.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 13.03.2025.

07.02.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.03.2025 включно, з можливістю внесення застави розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Ухвалою слідчого судді від 10.03.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000465 від 28.10.2024 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, до чотирьох місяців, тобто до 13.04.2025.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

-7-

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у виді тримання під вартою обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, слідчим суддею визнана і така підтверджується наявними в провадженні доказами. З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, слідчий суддя також дослідила доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, до закінчення дії попереднього судового рішення, якою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід - тримання під вартою з визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та з урахуванням необхідності виконання ряду процесуальних дій, а також з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано дійшла висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не змінилися, та не зменшилися.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 10.04.2025 включно, оскільки таке продовження, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою та не суперечить вимогам ст. 199 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки прокурор у повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також апеляційний суд враховує, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з

-8-

статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

З урахуванням конкретних обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», порушень норм міжнародного права та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою.

Колегія суддів уважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке загрожує підозрюваному в разі доведення його винуватості, давали підстави слідчому судді для продовження щодо підозрюваного раніше обраного запобіжного заходу.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя перевірила та надала оцінку тим обставинам, з якими закон пов`язує порядок обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про безпідставність продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 строку тримання під вартою, не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Посилання на те, що підозрюваний не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню у будь-який спосіб, має постійне місце проживання, а його батько та бабуся залежать від допомоги підозрюваного в побуті, не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

-9-

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті будь-яким чином порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про відмову в задоволенні клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою визнаються безпідставними і такі відхиляються.

Окрім того, всупереч доводів апеляційної скарги, визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , а також їх високий ступінь суспільної небезпеки, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів у даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

При цьому колегія суддів ураховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, на переконання апеляційного суду, визначений слідчим суддею розмір застави є необхідним і достатнім у разі його внесення для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про визначення підозрюваному застави в розмірі, не більшому 80000 грн, визнаються неспроможними.

Із урахуванням наведеного, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя протиправно не розглянула клопотання сторони захисту про зміну підозрюваному запобіжного заходу. Указані доводи жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга підозрюваного з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

-10-

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною захисту не наведено обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2025 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді