Провадження № 1-кс/947/4775/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001974 від 23.07.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арештів, накладених ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 28.08.2017 року та 02.10.2017 року в рамках кримінального провадження № 0001974 від 23.07.2016 року на автомобіль марки «Subaru Legacy», 2005 року випуску, № кузова НОМЕР_1 .

В обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає про те, що на досудовому розслідуванні слідчого відділу ВП N?4 ОРУП N?1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0001974. Вказане кримінальне провадження було відкрите за фактом шахрайських дій та незаконного заволодіння автомобілем автомобіля Subaru Legacy, 2005 року випуску, № кузова: НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль було придбано у 2015 році ОСОБА_4 у потерпілого - ОСОБА_5 , і в подальшому продано ТОВ «Автокредит Плюс». Постановою Одеського апеляційного суду від 24.09.2020 року по справі N?520/4990/18 було розірвано договір купівлі-продажу, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (код ЄДРПОУ N?34410930) та ОСОБА_4 , шляхом підписання заяви про приєднання до Договору купівлі-продажу від 03.02.2017 року автомобіля Subaru Legacy, 2005 року випуску, № кузова: НОМЕР_1 зі скасуванням державної реєстрації права власності на автомобіль на ім?я товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс». Таким чином, власником транспортного засобу знову став ОСОБА_4 . Однак, через накладені ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 28.08.2017 року та 02.10.2017 року арешти на зазначений транспортний засіб ОСОБА_4 не має можливості зареєструвати за собою право власності та користуватись власним майном. Таким чином, у розумінні кримінального процесуального законодавства ОСОБА_4 наразі має статус володільця майна. З моменту арешту вищезазначеного майна минуло більше 6 років. За цей час у кримінальному провадженні № 0001974 не здійснювалось жодних дій, спрямованих на його завершення, не було оголошено жодної підозри, обвинувальний акт до суду не направлявся. Проте, кримінальне провадження не було закрито. Також, потерпілий ОСОБА_5 , за клопотанням якого було накладено арешт, не звертався до суду із позовом, аналогічним до поданого в межах кримінального провадження, у порядку цивільного судочинства. Окрім того, слід зазначити, що предметом цивільного позову потерпілого, поданого в межах кримінального провадження, є відшкодування майнової шкоди, а не розірвання договору чи витребування майна із чужого незаконного володіння. Тобто, метою позову було не повернення транспортного засобу Subaru Legacy, 2005 року випуску, № кузова: НОМЕР_1 у свою власність, а тільки отримання відшкодування у розмірі вартості зазначеного автомобілю. Обидва задоволені клопотання про накладення арешту подавались потерпілим на підставі п. 4. 4. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Так, цивільним відповідачем у цивільному позові потерпілого зазначений ОСОБА_6 . Проте, ані цивільний позов, ані клопотання потерпілого про накладення арешту не містять жодних доказів того, що арештований транспортний засіб є або був у власності ОСОБА_6 . Отже, такий арешт жодним чином не міг виконати свою мету та забезпечити відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Так, на момент накладення арешту, транспортний засіб належав на праві власності ТОВ «Автокредит Плюс», до цього та після - ОСОБА_4 . Однак, ані ОСОБА_4 , ані ТОВ «Автокредит Плюс» не є підозрюваними, обвинуваченими, засудженими, тощо. Відтак, накладені арешти порушили майнові права осіб, які не мають взагалі жодного статусу у кримінальному провадженні. Так, згідно тексту ухвал Апеляційного суду Одеської області від 28.08.2017 року та 02.10.2017 року, арештований транспортний засіб містить критерії визначені ст. 98 КПК України, через що підлягає арешту на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. При цьому, вказаний транспортний засіб не було визнано речовим доказом, потерпілий, який заявив клопотання про арешт, не надав суду відповідну постанову про визнання транспортного засобу речовим доказом. Тобто, арешт було накладено арешт з метою збереження речового доказу на майно, яке не є речовим доказом. З урахуванням викладеного, на думку адвоката ОСОБА_3 арешти на транспортний засіб було накладено необґрунтовано, відповідно до чого вони підлягають скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій вимоги поданого клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити клопотання та розглянути клопотання без його участі.

Слідчий СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та без участі прокурора та зазначив, що проти зняття арешту не заперечує.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, приймаючи до уваги заяви учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001974 від 23.07.2016 року проводиться за фактом шахрайських дій та незаконного заволодіння автомобілем Subaru Legacy, 2005 року випуску, № кузова: НОМЕР_1 .

Як вбачається із доданих до клопотання ухвал Апеляційного суду Одеської області, арешт на автомобіль Subaru Legacy, 2005 року випуску, № кузова: НОМЕР_1 в рамках вказаного кримінального провадження було накладено з метою збереження його в якості речового доказу, оскільки він імовірно є предметом вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

Слідчий звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що не заперечує проти скасування арешту з автомобіля Subaru Legacy, 2005 року випуску, № кузова: НОМЕР_1 .

При цьому, слідчий суддя сприймає таку заву слідчого критично, адже слідчим не було надано слідчому судді для огляду матеріали кримінального провадження № 0001974 від 23.07.2016 року, з яких можливо було б встановити, що необхідність у продовженні дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту транспортного засобу відпала.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що до клопотання про скасування арешту майна не долучені докази, які б підтверджували те, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба.

Отже, заявником не доведено, що на даний час відпала потреба у продовженні дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автомобіля Subaru Legacy, 2005 року випуску, № кузова: НОМЕР_1 .

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що заявником не було надано доказів того, що потреба у арешті майна відпала, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що заявник не позбавлений процесуальної можливості повторно ініціювати питання скасування арешту майна, попередньо долучивши відповідні матеріали, якими правова позиція заявника буде підтверджуватися.

Таким чином, керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001974 від 23.07.2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1