УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 607/418/23

провадження № 51 - 5724 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року,

встановив:

За вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2022 року та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року вирок місцевого суду змінено. В частині засудження ОСОБА_5 за ч. 4 ст.185 КК за епізодом крадіжки у потерпілої ОСОБА_6 01 жовтня 2022 року - скасовано, а кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 4 ст.185 КК по епізоду від 01 жовтня 2022 року закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової судової дактилоскопічної експертизи від 12 жовтня 2022 року №СЕ-19/120-22/9542-Д в розмірі 1321,46 грн - віднесено на рахунок коштів Державного бюджету України.

В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2025 року касаційну скаргу захисника залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю ст. 427 КПК, оскільки ОСОБА_4 не вказувала на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування судових рішень, а також належним чином свої доводи не обґрунтовувала.

При цьому захиснику було роз`яснено, що у разі не усунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

На електронну адресу Верховного суду від захисника ОСОБА_4 надійшла касаційна скарга на усунення недоліків попередньої скарги, у якій вона не погоджується із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями.

Проте, як убачається зі змісту нової заяви, поданої на усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, вимог ст. 427 КПК захисником не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто, оскільки за своїм змістом є аналогічною касаційною скаргою, яка була подана вперше.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Всупереч викладеному, за змістом касаційної скарги захисник здебільшого вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, неправильну оцінку доказів, що згідно з положеннями статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також захисником не вказано, в чому конкретно полягає невідповідність оскаржуваної ухвали апеляційного суду положенням статей 370, 419 КПК.

Таким чином, захисник фактично не усунула в установлений строк недоліки касаційної скарги, залишеної без руху. Нової касаційної скарги, з урахуванням вимог ухвали від 02 січня 2025 року, на адресу Верховного Суду, станом на 03 лютого 2025 року не надходило.

Оскільки в установлений строк захисником не усунуто недоліки касаційної скарги на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 січня 2025 року, то її скарга підлягає поверненню.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року, разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3