КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа №505/1053/25
Провадження №1-кс/505/665/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року місто Подільськ

Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 25.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна

На адресу Котовського міськрайонного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що 25 березня 2025 року до чергової частини Подільського РУП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що цього ж дня, в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем постійного мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено предмет ззовні схожий на гранату.

Відомості по даному факту, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000215 від 25.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, 25.03.2025 в період часу з 10:45 год. по 11:13 год., зважаючи на виниклі обставини, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання боєприпасів та інших речових доказів, які мають значення для досудового розслідування, в порядку ст. 233, 234 КПК України, за добровільної згоди ОСОБА_5 , невідкладно, до постановлення ухвали слідчого судді, старшим слідчим СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , проведено обшук житлового будинку, де фактично проживає ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку, в приміщенні кухонної кімнати виявлено згорток тканини чорного кольору в якій знаходились: предмет схожий на корпус ручної гранати з маркуванням «РГН 254-133-87» та окремо предмет схожий на запал до гранати з маркуванням на скобі «УДЗ С-13 88».

Крім цього, в цій же кімнаті, на кухонному столі, на поверхні керамічної чашки, виявлено сліди рук, які вилучено на одному відрізку липкої стрічки.

З місця проведення обшуку вилучено: предмет схожий на корпус ручної гранати з маркуванням «РГН 254-133-87», який упакований в спеціальний прозорий сейф пакет CRI1221766; предмет схожий на запал до гранати з маркуванням на скобі «УДЗ С-13 88», який упакований в спеціальний прозорий сейф пакет CRI1221767; фрагмент тканини чорного кольору, який упакований в паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України»; сліди рук на одному відрізку липкої стрічки, які упаковані в спеціальний прозорий сейф пакет CRI1221764.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вбачається що предмети схожі на корпус гранати та запал до гранати, є матеріальними об`єктами, які набуті кримінально протиправним шляхом, а фрагмент тканини чорного кольору, може зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З цих підстав, вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Разом з тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна зокрема допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

А заборона або обмеження користування, розпорядження майном, як передбачено ч. 11 ст. 170 КПК України можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Необхідність накладення арешту пов`язана з тим, що вилучені предмети схожі на корпус гранати та запал до гранати, можуть бути боєприпасом та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Вилучені предмети схожі на корпус гранати та запал до гранати, а також фрагмент тканини чорного кольору підлягають експертним дослідженням.

В такому випадку, існують ризики пошкодження, знищення, зміни, тощо, що не дасть можливість проведення експертних досліджень та використання вилученого, в якості речового доказу у кримінальному провадженні.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Старшого слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 до матеріалів поданого клопотання долучила, заяву в якій зазначила, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить розгляд клопотання проводити без її участі.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, клопотання без його участі.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділенням № 2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалам кримінального провадження № 0000215 від 25.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Частина перша статті 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до постанови слідчого відділення № 1 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 25 березня 2025 року, вищевказане майно визнано речовим доказом.

Положення статті 98 КПК України регламентують, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту першого частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також, слідчий суддя при розгляді клопотання врахував: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна.

Відносно розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

При цьому, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, та носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

На підставі встановлених обставин, а також зважаючи на те, що вилучене під час досудового розслідування майно має значення речового доказу та є підстави вважати, що в подальшому може бути використане, як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказане клопотання є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000215, шляхом заборони власнику майна та третім особам користуватися, відчужувати та розпоряджатися ним будь-яким чином з метою збереження слідів кримінального правопорушення на предмет схожий на корпус ручної гранати з маркуванням «РГН 254-133-87», предмет схожий на запал до гранати з маркуванням на скобі «УДЗ С-13 88», фрагмент тканини чорного кольору, вилучені 25.03.2025 в ході проведення обшуку будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя

Котовського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_6