Справа № 199/3525/25
В И Р О К

іменем України

20 березня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого судді Сенчишина Ф.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000103, за обвинуваченням:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, холостого, раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого, не має зареєстрованого місця проживання, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 згідно судового рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2010 року по справі № 2-3894/2010 зобов`язаний до сплати коштів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 травня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_2 , достовірно знаючи про своє зобов`язання відповідно ст. ст. 150, 152, 155 Сімейного кодексу України надавати дитині систематичну матеріальну допомогу, будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, ігноруючи загальноприйняті норми, що гарантують нормальний розвиток, виховання та здоров`я дітей, а також ігноруючи попередження державного виконавця, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням коштів на утримання дитини, будучи обізнаним про необхідність сплати присуджених судом аліментів з моменту повідомлення державним виконавцем про судове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, по справі №2-3894/2010, починаючи з 01 червня 2023 року по 31 лютого 2025 року жодної виплати на користь дитини не здійснював, тим самим від сплати аліментів, встановлених виконавчим листом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2010 року, злісно ухилився, маючи при цьому дохід, достатній для виплати коштів на утримання доньки.

В результаті своїх умисних дій, ОСОБА_2 утворив заборгованість по сплаті аліментів за період ухилення від сплати аліментів з 01 червня 2023 року по 31 лютого 2025 року в сумі 76014 гри. 75 коп., що значно перевищує сукупно суму виплат за три місяці відповідних платежів, та вказує на довгострокове, а значить злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

-письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

-письмова заява законного представника потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілої, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_2 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, загальний період ухилення обвинуваченого від сплати аліментів, відомості про особу обвинуваченого.

Останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені і на такі обставини сторони не посилаються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді пробаційного нагляду у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки менш суворий вид покарання у виді громадських робіт не буде дієвим, підстави для призначення більш суворих видів покарання судом не встановлені і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 3812-382 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік з покладенням на ОСОБА_2 обов`язків, передбачених п.п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий:

20.03.2025