Справа № 158/215/24
Провадження № 1-кп/0158/49/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Ківерці клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000747, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2023, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ківерцівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000747, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2023, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Прокурора подано клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та проти життя та здоров`я особи, більшість яких відноситься до особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі. З метою запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні виникла необхідність у продовженні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У зв`язку з чим прокурор просить продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні щодо задоволення даного клопотання заперечили, просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на будь-який інший не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Так, згідно із ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.

Обвинуваченому ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2023 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, строк дії якого неодноразово був продовжено, востаннє ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області 08.11.2024 на 60 днів до 06.01.2025 включно.

В ході досудового розслідування та під час розгляду слідчим суддею клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Суд вважає, що на даний час вказані ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Так, ризик переховування від правосуддя обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого обвинувального вироку особливо підвищують ризик переховування від суду.

Встановлюючи наявність існування ризику переховуватися від суду, суд враховує особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КК України, тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, та тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі доведення його винуватості.

При вирішенні питання про наявність даного ризику суд враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі. Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, слід виходити із встановленого КПК України порядку отримання показань від потерпілої та свідків у кримінальному провадженні, а тому ризик такого впливу зберігається до отримання показань потерпілою та свідків безпосередньо судом під час розгляду кримінального провадження по суті. Визнаючи наявність вказаного ризику, суд також враховує що обвинувачений є знайомим та родичем потерпілої та свідків, що дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість впливу на останніх.

Суд звертає увагу, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Тобто, кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі судом не встановлено та сторонами не доведено.

Враховуючи наведене, суд вважає неможливим застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою, тому з метою запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків слід продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , на 60 днів, а, відтак, клопотання прокурора задовольнити.

При цьому, беручи до уваги вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, суд одночасно із продовженням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави.

Керуючись статтями 176, 177, 183, 199, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Застосований щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 (шістдесят) днів до 17 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка утримується під вартою, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3