Справа № 369/2616/25
Провадження №1-кс/369/599/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання т.в.о начальника СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 24.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло вищевказане клопотання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 17.01.2025, близько 09 години 50 хвилин, перебував у приміщенні АЗК ТОВ «КЛЕОН-ОЙЛ», розташованому за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Київська, буд. 2, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна із вказаного автозаправного комплексу в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , того ж дня, 17.01.2025, близько 09 години 52 хвилин, перебуваючи в приміщенні АЗК ТОВ «КЛЕОН-ОЙЛ», розташованому за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Київська, буд. 2, діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає і присутні продавці та покупці не усвідомлюють злочинний характер його дій, усвідомлюючи те, що в Україні діє воєнний стан, шляхом вільного доступу викрав ножі фірми «Paraframe I SE BL» у кількості 3 (трьох) штук, вартістю 1072 гривні кожен, без урахування ПДВ, які знаходились на прилавку у вищевказаному АЗК. Після чого, утримуючи при собі вищевказані ножі, одразу вийшов із приміщення АЗК ТОВ «КЛЕОН-ОЙЛ», отримавши фактичну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними умисними діями ОСОБА_5 заподіяв ТОВ «КЛЕОН-ОЙЛ» майнової шкоди на загальну суму 3216 (три тисячі двісті шістнадцять) гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Вишневе Київської області, українець, громадянин України, офіційно непрацевлаштований, розлучений, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, однак 09.06.2023 щодо останнього до Києво- Святошинського районного суду Київської області для розгляду по суті скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 307 КК України, який перебуває на розгляді (рішення не прийнято).

12.02.2025 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджуються зібраними на даний час матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Київська, 2 приміщення АЗС «КЛО»;

- висновок товарознавчої експертизи за №405/25 від 04.02.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8

- протоколом огляду предмета від 25.01.2025, а саме оглянуто відеозапис з камер відеоспостережень АЗС «КЛО» розташованому за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Київська, 2, на якому зафіксовано факт вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2025 за участі свідка ОСОБА_9

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2025 за участі свідка ОСОБА_10

- протоколом огляду предмету від 26.01.2025, а саме оглянуто відеозапис з камер відеоспостереження приміщення ломбарду «Скарбниця» розташованому за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Святоюріївька, буд. 11, на відеозаписі зафіксовано здачу до ломбарду викрадене майно підозрюваним ОСОБА_5 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У даному випадку ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, санкція статті за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що наразі відносно останнього в Києво-Святошинському районному суді Київської області перебуває на розгляді обвинувальний акт за ч. 2 ст. 307 КК України, рішення по якому ще не прийнято.

Окрім цього, на розгляді в Києво-Святошинському районному судді Київської області перебувають дві справи про адміністративні правопорушення за ч. ч. 2, 3 ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна) щодо ОСОБА_5 .

Враховуючи ці обставини і тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що останній не має на утриманні неповнолітніх/малолітніх дітей та/або непрацездатних членів сім`ї, за якими необхідно доглядати, не має постійного місця роботи, розлучений, веде аморальний спосіб життя, а отже не має міцних соціальних зав`язків, то існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на свідків у кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце роботи свідків, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. На даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановити всіх свідків у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань. Такими своїми діями підозрюваний перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, відносно ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків та зможе запобігти усім вищевказаним ризикам,

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Підозрюваний та захисник проти вимог клопотання заперечували, просили суд відмовити в задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що СВ ВП №1Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000037 від 24.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 12.02.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, а саме: протоколом огляду предмету, протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Досліджуючи матеріали клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_5 суддя вважає, що клопотання не містить переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази, надавши оцінку встановленим фактам щодо особи підозрюваного, наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що запобіжний захід на застосуванні якого наполягає сторона обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, слідча суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання, - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, офіційно непрацевлаштованого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строків досудового розслідування, а саме до 12 квітня 2025 року, включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати підозрюваного:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КК України визначити строком до 12 квітня 2025 року, включно в межах строків досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 17 лютого 2025 року об 11:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_12