Справа № 496/4774/24
Провадження № 1-кп/496/538/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (відеоконференцзв`язок),

обвинуваченого ОСОБА_4 (відеоконференцзв`язок),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, українця, з середньою освітою, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення правопорушення перебував на посаді водія господарчого відділення 3 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання у державній установі «Південноукраїнської виправної колонії №83», раніше судимого:

- 03.10.2022 року Малиновським районним судом м. Одеса, за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.;

- 16.10.2023 року Київським районним судом м. Одеси, за ч. 2 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 18.12.2023 року Київським районним судом м. Одеса за ч. 1 ст. 289, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 17.01.2024 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В останній раз, згідно Указу Президента України від 06.05.2024 року № 271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час діє воєнний стан.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби, та проходячи службу на посаді водія господарчого відділення 3 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 58, 59, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, 02.02.2023, ОСОБА_4 самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 15.02.2023, не пов`язуючи його з обов`язками проходження військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винним та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування та пояснив, що 02.02.2023 року самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , оскільки він був наркозалежним, а також його дружина народила доньку та не впорювалася з нею, тому він залишив в/ч, при цьому він нікому нічого не казав та повернувся до виконання обов`язків 15.02.2023 року. У вчиненому розкаявся, просив не призначати суворе покарання, оскільки він вже відбуває реальне покарання за інший злочин.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України та обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ,суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого - визнання своєї вини, з`явлення зі зізнанням, на обліку у лікарів нарколога та психолога не перебуває, при цьому станом на 2018 рік мав сіндром залежності внаслідок вживання опіоідів, враховує його негативну службову характеристику, та враховує той факт, що він раніше був неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена, на шлях виправлення не встав, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв злочин, на теперішній час відбуває реально покарання у «Південноукраїнської ВК №83», тому суд дійшов до переконання що, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та необхідно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті за якою кваліфіковані його дії.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Цивільний позов по справі заявлений не був. Арешт на майно обвинуваченого не накладався. Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання призначене ОСОБА_4 за попереднім вироком Біляївського районного суду Одеської області від 17.01.2024 року за ч. 2 ст. 309 КК України та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття під варту, а саме: з 17.01.2024 року.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.