Дата документу 29.01.2025 Справа № 331/4877/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/4877/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/292/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула 29 січня 2025 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, яка має середню освіту, заміжня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працевлаштована озеленювачем у КСП «Запоріжзеленгосп», зареєстрована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Мічуріна, буд.3 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

обвинуваченої ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10 .

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 30 липня 2024 року, якою задоволено клопотання т.в.о. Генерального директора Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради ОСОБА_12 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.345 КК України на підставі ст.47 КК України - у зв`язку з передачею обвинуваченої на поруки колективу Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради.

Звільнено обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, на підставі ст.47 КК України у зв`язку з передачею її на поруки колективу Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не буде ухилятися від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Кримінальне провадження №0000601, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2023 року, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Роз`яснено колективу Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради, що відповідно до ч.1 ст.289 КПК України, якщо протягом року з дня передачі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на поруки колективу Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної вона не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру та порушуватиме громадський порядок, загальні збори колективу можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу. Відповідне рішення направляється до суду, який прийняв рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважає, що суд першої інстанції належно не перевірив наявність щирого каяття обвинуваченої як обов`язкової умови для застосування ст.47 КК України, розкаяння ОСОБА_6 , а відтак передчасно постановив рішення про можливість звільнення останньої від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки.

Вказує, що про нещирість розкаяння обвинуваченої та її намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене можуть свідчити встановлені в судовому засіданні обставини, а саме те, що через незначний проміжок часу після її працевлаштування, останній надано відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку для вирішення особистих питань.

Таким чином, прокурор вважає, що на момент прийняття судом рішення про задоволення клопотання т.в.о. Генерального директора Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради ОСОБА_12 . ОСОБА_6 фактично була звільнена від виконання трудових обов`язків та у судовому засіданні не змогла назвати час, з якого має намір відновити виконання нею своїх трудових обов`язків.

З огляду на викладене, трудовий колектив фактично позбавлений можливості здійснювати заходи виховного характеру стосовно ОСОБА_6 , через зловживання останньою своїм правом щодо перебування у відпустці без обмеження строку.

Крім того, зазначає, що як вбачається зі змісту обвинувального акту, під час досудового розслідування кримінального провадження обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_6 , зокрема, наявність щирого каяття та/або добровільне відшкодування збитку, не було встановлено.

Обвинуваченою відшкодовано матеріальну та моральну шкоду потерпілому лише через рік після вчинення кримінального правопорушення.

Також, вказує, що про неможливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності свідчать обставини вчинення злочину, а саме характер правопорушення проти авторитету органів державної влади, адже обвинувачена, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розуміючи, що потерпілий є працівником правоохоронних органів, поліції, який виконує покладені на нього службові обов`язки, умисно заподіяла останньому легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. До того ж намагалась залишити місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, прокурор вважає, що у ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено щирого каяття у ОСОБА_6 , а відтак відсутні правові підстави для звільнення її від кримінальної відповідальності з передачею на поруки.

Згідно з ухвалою суду, у провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, знаходячись поблизу будинку №87 по проспекту Соборному у місті Запоріжжя, умисно заподіяла тілесні ушкодження полковнику поліції заступнику начальника Запорізького районного управління поліції ГУНП Запорізькій області, за таких обставин:

Так, 16 червня 2023 року близько 19 годин 15 хвилин, поліцейський, полковник поліції заступник начальника Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області - ОСОБА_10 перебував на службі, виконував свої службові обов`язки, знаходився на території Олександрівського району м. Запоріжжя. В ході виконання службових обов`язків, 16 червня 2023 близько 19 годин 25 хвилин, до ОСОБА_10 звернулись перехожі та повідомили про порушення громадського порядку особами, які на той час перебували в салоні транспортного засобу ВМW з державним номерним знаком НОМЕР_1 , у зв`язку з чим ОСОБА_10 , виконуючи обов`язки, покладені на нього Законом України «Про Національну поліцію», підійшов до вищевказаного транспортного засобу з метою перевірки документів та з`ясування обставин подій, зазначених перехожими.

Надалі, ОСОБА_6 , знаходячись на водійському сидінні в салоні транспортного засобу ВМW з державним номерним знаком НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачила поліцейського, заступника начальника Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області полковника поліції - ОСОБА_10 , який був одягнений у однострій, на якому знаходився нагрудний знак із чітким зазначенням спеціального жетона, та виконував свої службові обов`язки, в тому числі по охороні громадського порядку.

ОСОБА_6 , розуміючи що заступник начальника Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області полковник поліції - ОСОБА_10 є працівником правоохоронних органів, поліції, який виконує покладені на нього службові обов`язки, реалізуючи свій умисел на заподіяння тілесних ушкоджень поліцейському ОСОБА_10 , вийшла з салону транспортного засобу, підійшла до останнього і нанесла йому не менше 3 ударів правою та лівою рукою в область голови та лівого передпліччя, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження.

Далі, ОСОБА_6 намагалась зникнути з місця події, направившись в бік ТЦ «Аврора», за якою направився поліцейський, заступник начальника Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області полковник поліції - ОСОБА_10 , з метою не втратити з поля зору, в цей момент ОСОБА_6 підійшла до ОСОБА_10 та нанесла йому не менше 1 удару правою рукою в область обличчя, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями завдала поліцейському, заступнику начальника Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області полковнику поліції - ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР, тілесні ушкодження: синець в ділянці лівого передпліччя, садна на слизовій оболонці верхньої губи праворуч, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.345 КК України, оскільки вона вчинила умисні дії, які виразилися у заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

27 травня 2024 року від трудового колективу Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради до суду надійшло клопотання про передачу на поруки ОСОБА_6 та протокол загальних зборів трудового колективу Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради, з яких убачається, що трудовий колектив вважає необхідним взяти ОСОБА_6 на поруки, здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень, її перевиховання й виправлення. Просили суд звільнити від кримінальної відповідальності відповідно до ст.47 КК України обвинувачену ОСОБА_6 з передачею її на поруки трудовому колективу Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради.

Прокурор ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про передачу обвинуваченої на поруки, посилаючись на те, що злочин вчинений проти співробітника поліції і вона повинна понести відповідальність за скоєне.

Потерпілий ОСОБА_10 також заперечував проти закриття кримінального провадження, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої він не має, однак вважає, що вона повинна понести відповідальність за свої дії. Крім того, зазначив, що в нього є сумніви з приводу того, що ОСОБА_6 дійсно працевлаштована в Комунальному сільськогосподарському підприємстві «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі та підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаялась у вчиненому, висловила щирий жаль з приводу учинених нею дій, відшкодувала потерпілому спричинену матеріальну та моральну шкоду, просила задовольнити клопотання трудового колективу Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради та звільнити її від кримінальної відповідальності, передавши на поруки трудовому колективу, де на даний час працює та виконує обов`язки озеленювача. Зазначила, що наразі перебуває у відпустці за власний рахунок, однак наголошує на тому, що як тільки вирішить свої особисті питання, одразу вийде на роботу.

Захисник ОСОБА_8 підтримав вищевказане клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки трудового колективу та закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу; обвинувачену та її захисника, які заперечували проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суду, оскаржувана ухвала цим вимогам відповідає не в повній мірі з огляду на таке.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284 та ч.1 ст.285 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З матеріалів провадження убачається, що суд першої інстанції, дослідивши клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення та звільнення останньої від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.345 КК України, на підставі ст.47 КК України, у зв`язку з передачею обвинуваченої на поруки колективу Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Так, згідно з положеннями ст.47 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Отже, обов`язковими умовами звільнення особи від кримінальної відповідальності за вказаною статтею є:

вчинення вперше кримінального проступку або нетяжкого злочину, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

щире каяття;

звернення колективу підприємства, установи чи організації з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувальний акт за обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.345 КК України направлено до суду 31 липня 2023 року.

За змістом обвинувального акту, органом досудового розслідування встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 не працює.

В свою чергу, до клопотання про передачу обвинуваченої на поруки додано наказ за №09о/с від 11 березня 2024 року про прийняття на роботу ОСОБА_6 , який підписаний т.в.о. генерального директора Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради ОСОБА_13 .

Проте, згідно з розпорядженням від 22 травня 2024 року, на ОСОБА_14 тимчасово покладено виконання обов`язків генерального директора КСП «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради, починаючи з 23 травня 2024 року.

До клопотання не додано доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_14 на час винесення вищевказаного наказу про прийняття ОСОБА_6 на роботу.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув.

Разом з цим, потерпілий при розгляді клопотання ставив під сумнів повноваження ОСОБА_15 .

Колегія суддів звертає увагу і на те, що при розгляді клопотання обвинувачена зазначила про те, що перебуває у відпустці за власний рахунок на невизначений строк.

Вказаній обставині суд першої інстанції оцінки також не надав та не з`ясував, яким чином трудовий колектив буде вживати заходи виховного характеру щодо ОСОБА_6 .

Не зазначено цього і в самому клопотанні.

Перевіряючи доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо відсутності у обвинуваченої щирого каяття, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно з обвинувальним актом, під час досудового розслідування не встановлено жодної обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , серед іншого і щирого каяття.

Доказів протилежного в матеріалах провадження немає.

Обвинувальний акт направлено до суду 31 липня 2023 року.

У судовому засіданні, яке відбулось 19 грудня 2023 року, розпочато судовий розгляд, обвинувачена свою вину та цивільний позов потерпілого визнала частково, у зв`язку з чим, судом визначено досліджувати докази у провадженні в повному обсязі.

Лише 27 травня 2024 року до суду подано вищевказане клопотання про передачу обвинуваченої на поруки трудовому колективу.

Шкоду потерпілому обвинуваченою відшкодовано 03 липня 2024 року, тобто незадовго до судового засідання, у якому вирішено клопотання (30 липня 2024 року).

Саме в цьому судовому засіданні (тобто більш ніж через рік після події правопорушення) обвинувачена заявила про те, що розкаялась у вчиненому, та висловила жаль з приводу учинених нею дій.

Викладене ставить під сумнів справжність розкаяння обвинуваченої і дає підстави для висновку, що відшкодування обвинуваченою завданої потерпілому шкоди незадовго до розгляду клопотання та заява обвинуваченої про визнання вини обумовлені не щирим каяттям останньої, а її бажанням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Такий висновок не суперечить правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року (справа №166/1065/18) та від 20 серпня 2020 року (справа №750/1503/19), де зазначено, що розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, готовність відбувати покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка про визнання особою своєї винуватості, а відповідне ставлення до вчиненого, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Аналогічних висновок сформований Верховним Судом в постанові від 21 травня 2024 року у справі за №443/1255/23, в якій серед іншого зазначено, що з огляду на системне тлумачення законодавства та судову практику, розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у його вчиненні, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що на сам перед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного та в готовності нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка про визнання особою своєї винуватості, а відповідне ставлення до вчиненого, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. У ч.2 цієї статті визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Отже, для визнання щирого каяття як однієї з обов`язкових умов звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд повинен був встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість розкаяння, чого в цьому випадку здійснено не було.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для застосування положень ст.47 КК України і звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з зазначених підстав, оскільки обставини, які мають істотне значення, залишились не встановленими.

Колегія суддів вважає, що допущена неповнота з`ясування обставин провадження перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала на підставі ст.ст.407, 409, 412, 415 КПК України підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, оскільки, діючи в межах, передбачених статтею 404 КПК України, виправити вказані недоліки неможливо.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в цій ухвалі, повно і всебічно з`ясувати всі обставини, що мають істотне значення, та в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2024 року, якою задоволено клопотання т.в.о. Генерального директора Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради ОСОБА_12 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.345 КК України, на підставі ст.47 КК України, у зв`язку з передачею обвинуваченої на поруки колективу Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4