УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1610/24

1-кп/609/141/2024

30 грудня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ під час підготовчого засідання матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000499 від 03 листопада 2024 року, за участю сторін:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника обвинуваченого: адвоката, ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шумського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000499 від 03 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

25 грудня 2024 року прокурор Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , мотивуючи його тим, що 05 листопада 2024 року ОСОБА_3 слідчим суддею Кременецького районного суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23:59 год.

30 грудня 2024 року. 24 грудня 2024 року обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадження направлено для розгляду в Шумський районний суд Тернопільської області.

Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показами свідків, вилученими у ході проведених оглядів місця події речовими доказами, слідчиними експериментами тощо.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти продовженню вчинення ним злочинної діяльності, його спробам переховуватися від суду, незаконного впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, відповідає характеру та тяжкості діянь, яке йому інкримінується. До того ж, немає беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 тяжкого злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаних ризиків.

На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_3 під вартою.

У судовому засіданні прокурор просив задоволити подане клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з мотивів викладених у клопотанні.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просили суд змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що наміру ухилятися від слідства та суду у обвинуваченого не було і немає.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною другою ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках заявленого клопотання, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити.

Суд, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, свідчить про підвищену суспільну небезпеку, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суд та існування можливості вчинення ним інших правопорушень. Крім того, суд враховує, суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 в разі визнання його винуватою в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Судом враховано аргументи, які наводилися обвинуваченим та його захисником у підготовчому судовому засіданні, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченої і виконання процесуальних рішень по справі.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

Крім того, суд вважає, що згідно з вимогами ст. 178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а також з огляду на те, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, оцінивши в сукупності всі вище перелічені обставини, приходить до висновку, що на цей час не має підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Окрім цього, в підготовчому судовому засіданні прокурор просив справу призначити до судового розгляду та зауважив, що перешкод до призначення судового розгляду немає.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні щодо призначення справи до судового розгляду не заперечували.

У підготовче судове засідання потерпілий не з`явився, однак надіслав до суду заяву про проведення підготовчого засідання у даному кримінальному провадженні без його участі.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, дійшов до наступних висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Шумському районному суду Тернопільської області.

Підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України відсутні.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України.

Перешкод до призначення судового розгляду по розгляду обвинувального акту немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314-316, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою - задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, з середньою освітою, не працює, не одруженому, на утриманні дітей не має, не судимому, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000499 від 03 листопада 2024 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів до 28 лютого 2025 року включно.

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000499 від 03 листопада 2024 року на 07 січня 2025 року на 11 год. 30 хв. в залі суду м. Шумськ в складі судді ОСОБА_1 одноособово з участю прокурора ОСОБА_4 .

Про час та місце розгляду кримінального провадження повідомити учасників кримінального провадження.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику Чортківської установи виконання покарань (№ 26), для відому та виконання в частині застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду, в частині застосованого запобіжного заходу до обвинуваченого, може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_6