ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000581,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернівці, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 3 ст. 135 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 13 год. 00 хв. 09 травня 2025 року включно.

ЄУНС: 725/2741/25

НП:11-сс/822/107/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10

Категорія: в порядку ст. 309 КПК України Доповідач: ОСОБА_1

На вказане рішення слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.04.2025 р. та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого ОСОБА_9 про зміну підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Уважає, що висновки слідчого судді, викладені в ухвалі, не відповідають обставинам кримінального провадження, не підтверджуються доказами, розглянутими у судовому засіданні.

На думку апелянта, слідчий суддя не врахував обставини настання ДТП, за яких ОСОБА_8 був вимушений екстрено реагувати на протиправні дії водія зустрічного автомобіля, а також не надав належну оцінку доказам у порядку ст.94 КПК України.

Стверджує, що поведінка ОСОБА_8 після ДТП свідчить про те, що він не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування і суду, він має постійне місце проживання, не першу вимогу постійно з`являвся до слідчого.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 повністю відшкодував потерпілій завдану ДТП майнову і моральну шкоду, яка є його рідною тіткою, а тому ризик незаконного впливу на неї відсутній.

Відзначає, що з моменту застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки. Крім того, ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває неповнолітній син з інвалідністю, крім того, його батько також є особою з інвалідністю.

Звертає увагу і на те, що підозрюваний є особою з інвалідністю ( 3 група), перебуває на обліку в медичному закладі та потребує постійного кваліфікованого лікування, яке не може бути надано йому в умовах слідчого ізолятора.

До початку апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_8 клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі не подавав, а тому апеляційний розгляд проведено за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, позицію захисника, який підтримав апеляційну скаргу повністю та просив її задовольнити, думку представника потерпілого, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення слідчого судді суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів доходить такого.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог слідчим суддею дотримано.

Частиною 1 статті 200 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 цього Кодексу до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою ст. 194 цього Кодексу чи про зміну способу їх виконання. Відповідно до ч.2 цієї статті у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Як вбачається із наданих в апеляційний суд матеріалів провадження, СВ розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000581.

09.02.2025 р. у рамках вказаного провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч.1 ст.286-1 КК України, після чого слідчим суддею 10.02.2025 р. щодо підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

16.02.2025 р. провадження було перекваліфіковано на ч. 3 ст. 286-1 КК України, а 17.02.2025 р. до ЄРДР було внесено відомості за №0000660 за ч. 3 ст. 135 КК України і це провадження об`єднано з кримінальним провадженням №0000581.

04.04.2025 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 3 ст. 286-1 та ч. 3 ст. 135 КК України, у зв`язку з чим слідчим було подане клопотання про зміну запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою.

На думку колегії суддів, зазначені у клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність збільшення обсягу підозри ОСОБА_8 , а наведені докази в сукупності з іншими, що містяться в матеріалах, вказують на вірогідну причетність підозрюваного до скоєного.

Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то, на думку колегії суддів, такі зі збільшенням обсягу підозри теж збільшились, а тому задля їх попередження необхідно змінити запобіжний захід на тримання під вартою.

Так, розглядаючи питання наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та їх збільшення, апеляційним судом враховуються обставини, визначені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, що може спонукати підозрюваного до здійснення спроб переховування від органів досудового слідства та суду з метою уникнення від відповідальності.

Оцінюючи існування вказаного ризику, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім цього, відповідно до практики ЄСПЛ, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Водночас, зважаючи на встановлені досудовим розслідуванням обставини, існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілу, яка є його тіткою, та свідків, з якими він перебуває у дружніх відносинах, а також ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, існування вказаних ризиків у сукупності з даними про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів вказують на наявність підстав для зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, яка є виправданою на даному етапі досудового розслідування.

На переконання колегії суддів, прийняте слідчим суддею рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці ЄСПЛ, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, стан його здоров`я, враховані апеляційним судом, проте, на переконання колегії суддів, такі не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про обґрунтованість висунутої підозри та збільшення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Що стосується тверджень апелянта про те, що підозрюваний потребує постійного кваліфікованого лікування, яке не може бути надано йому в умовах слідчого ізолятора, то такі не підтверджуються матеріалами справи.

Доводи захисника про те, що слідчим суддею не надано оцінки доказам у кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає передчасними, оскільки оцінка доказів здійснюється судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України на іншій стадії провадження - стадії судового розгляду кримінального провадження по суті. При цьому, на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для застосування певного запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано змінив підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить апелянт, немає.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.177, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2025 року, якою змінено запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 3 ст. 135 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3