Справа №171/438/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000032 від 05.02.2024, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, учасника бойових дій, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України;

сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 04 лютого 2024 року приблизно о 14.30 годині, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у знайомого йому раніше ОСОБА_6 , побачив як останній поклав на тумбочці у вітальній кімнаті банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , і в цей час у нього виник умисел на викрадення офіційного документа, а саме вказаної банківської картки, яка є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ «Ощадбанк» і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення, реалізуючи який ОСОБА_3 у цей же день приблизно о 16.00 годині, перебуваючи за вказаною вище адресою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що банківська картка є офіційним документом, умисно, таємно, із корисливих мотивів, викрав платіжну банківську картку банку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка знаходилась на тумбочці, в вітальній кімнаті, з метою подальшого незаконного зняття грошових коштів, належних ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

У подальшому, ОСОБА_3 у цей же день в період часу з 17.13 години по 17.15 годину, реалізуючи злочинний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , підійшов до банкомату АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: проспект Незалежності, буд. 15, в м. Зеленодольськ, Криворізького району, Дніпропетровській області, діючи з корисливих мотивів, таємно, умисно, за допомогою банкомату, до якого вставив банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , якою раніше заволодів шляхом викрадення, ввів пін-код, відомий йому до цього та сформував заявку від імені власника картки на зняття грошових коштів із банківського рахунку відкритого у банку АТ «Ощадбанк», у свою чергу система банкомату, сприймаючи дану операцію, як операцію проведену ОСОБА_6 , видала через банкомат, грошові кошти трьома транзакціями в сумі 4800 гривень, заволодівши якими, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та обернувши на свою користь, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у зазначеному розмірі.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваними.

27 лютого 2024 року між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та визначились з його правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, в угоді викладені всі істотні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість.

Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_3 : за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначили остаточне покарання в виді 5 років позбавлення волі, а також погодилися звільнити ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком, щодо тривалості якого та обсягу обов`язків, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначає суд.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та розміру покарання, зобов`язався виконувати покладені судом обов`язки.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд, дослідивши угоду, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, необхідній для вирішення цього питання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпілий надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватими, згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком (ч. 1 ст. 357 КК) та тяжким злочином (ч. 4 ст. 185 КК).

Відповідно до ст. 474 КПК України судом встановлена добровільність сторін при укладанні угоди, тобто їх дії не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено обставин, за яких суд відмовляє в затверджені угоди.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчини кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, і, враховуючи, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, приходить до висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження цих угод, за якими призначити обвинуваченим, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.

Речові докази, процесуальні у справі відсутні. Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 314, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.02.2024, укладену між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_5 ,у кримінальному провадженні № 0000032 від 05.02.2024.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України 1 (один) рік обмеження волі;

за ч. 4 ст. 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/реєстрації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення: обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1