Справа № 212/9659/24
У Х В А Л А

23 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу подання начальника Покровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області у щодо ОСОБА_3 про звільнення від покарання у випадках, передбаченими ч. 2, 3 ст. 74 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вказане подання щодо приведення вироку Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 14.12.2023 року, яким засуджено ОСОБА_3 за ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України у відповідність до вимог закону.

Подання обґрунтовано тим, що на обліку в даному органі пробації перебуває засуджений ОСОБА_3 , покарання призначено до 2х років позбавлення волі, на підставі ст..ст. 75, 76 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням на 2 роки. При цьому 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон), яким змінено поняття «вартості викраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати чужого майна, як ознаки складів злочинів, передбачених ст. 185, 190, 491 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна, шахрайстві чи розтраті чужого майна, та який має зворотну дію у часі. На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання, тому просив суд вирішити питання про приведення вироку суду у відповідність до вимог закону.

Представник Покровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області подав заяву, в якій просив розглядати подання у його відсутність, яке підтримував повністю.

Прокурор надав клопотання про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав.

Засуджений до судового засідання призначеного на 23 грудня 2024 року не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином. Подав клопотання про розгляд справи без його участі, подання підтримав.

Згідно із ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Таким чином, дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Суд встановив, що вироком Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 14.12.2023 року від 14.12.2023 року визнано ОСОБА_3 винуватим визнати винуватим у вчиненні кримінальним правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Вказаний вирок набрав законної сили.

Згідно із вищевказаним вироком будучі введеною ОСОБА_3 в оману, 25.02.2021 о 18 год. 26 хв. ОСОБА_4 перерахувала на картковий рахунок АТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 3 тисячі 500 гривень.

Отримавши шляхом обману перераховані грошові кошти потерпілою ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд, чим причинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 3 тисячі 500 гривень.

25.02.2021 приблизно о 19 год. 00 хв. на зазначений ОСОБА_3 за вищевказаних обставин мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_5 , та повідомила про наміри пройти курси водіння.

В ході телефонної розмови, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілої шахрайським шляхом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , представився працівником автошколи, тим самим, вів потерпілу в оману та запевнивши її в тому, що після перерахування нею грошових коштів в сумі 1 тисячі 600 гривень на вказаний ним картковий рахунок наддасть їй курси водіння як інструктор автошколи у кількості 10 уроків.

Будучі введеною ОСОБА_3 в оману 25.02.2021 о 19 год. 06 хв. ОСОБА_4 перерахувала на картковий рахунок АТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 1 тисячі 600 гривень.

Отримавши шляхом обману перераховані грошові кошти потерпілою ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд, чим причинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 1 тисяча 600 гривень.

Крім того, 26.02.2021 ОСОБА_3 відправив повідомлення ОСОБА_5 з проханням перерахувати на вказаний ним банківський рахунок 2 тисячі гривень для вирішення питання по екзамену для отримання водійського посвідчення, чим ввів потерпілу в оману.

Будучі введеною ОСОБА_3 в оману 26.02.2021 о 16 год. 38 хв. ОСОБА_4 перерахувала на картковий рахунок АТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 2 тисячі гривень.

Отримавши шляхом обману перераховані грошові кошти потерпілою ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд, чим причинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 2 тисячі гривень.

Крім того, 27.02.2021 ОСОБА_3 відправив повідомлення ОСОБА_5 з проханням перерахувати на вказаний ним банківський рахунок 1 тисячу 500 гривень для заміни бланку водійського посвідчення у зв`язку зі зміною прізвища, чим ввів потерпілу в оману.

Будучі введеною ОСОБА_3 в оману 27.02.2021 о 16 год. 34 хв. ОСОБА_4 перерахувала на картковий рахунок АТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 1 тисяча 500 гривень.

Отримавши шляхом обману перераховані грошові кошти потерпілою ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд, чим причинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 1 тисяча 500 гривень.

Крім того, на телефонний номер ОСОБА_3 , вказаний ним на сайті автошколи м. Краматорська 26.02.2021 зателефонував ОСОБА_6 , та будучі впевненим, що розмовляє з працівником автошколи, повідомив останньому про наміри отримати медичну довідку для автошколи.

В ході телефонної розмови, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілого шахрайським шляхом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , представився працівником автошколи, тим самим, вів потерпілого в оману та запевнивши його в тому, що після перерахування ним грошових коштів в сумі 350 гривень на вказаний ним картковий рахунок він посприяє швидкому отриманню медичної довідки для автошколи.

Будучі введеним ОСОБА_3 в оману 26.02.2021 о 16 год. 45 хв. ОСОБА_6 перерахував на картковий рахунок АТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 350 гривень.

Отримавши шляхом обману перераховані грошові кошти потерпілим ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд, чим причинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 350 гривень.

20.12.2020 приблизно об 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у мережі інтернет, на сторінці Краматорської автошколи ТСОУ випадково змінив номер мобільного телефону вказаної автошколи на свій власний телефонний номер.

На телефонний номер ОСОБА_3 , вказаний ним на сайті автошколи м.Краматорська 24.02.2021 зателефонувала ОСОБА_7 , та будучі впевненою, що розмовляє з працівником автошколи, повідомила останньому про наміри отримати водійське посвідчення для своєї дочки ОСОБА_8 .

В ході телефонної розмови, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілої шахрайським шляхом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , представився працівником автошколи, тим самим, ввів потерпілу в оману та запевнивши її в тому, що після перерахування нею грошових коштів в сумі 2 тисячі 350 гривень на вказаний ним картковий рахунок він посприяє швидкому отриманню водійського посвідчення.

Будучі введеною ОСОБА_3 в оману, 08.03.2021 о 17 год. 33 хв. ОСОБА_8 перерахувала на картковий рахунок АТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 2 тисячі 350 гривень.

Суд зазначає, що 09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі за текстом - Закон 3886-IX), відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна» викладена в новій редакції, та передбачає, що дрібним є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку із прийняттям даного закону з 09.08.2024 року втратив чинність Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна», відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна» була викладена в новій редакції, та передбачала, що дрібним є викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Так пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Згідно із положеннями пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ (Перехідні положення) Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян, на який є посилання в нормах адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або правопорушень, установлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV кодексу, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, установленого законом на 01 січня звітного податкового року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року - 2102 грн. За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 2270 грн.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Суд звертає увагу, що за кожним з цих епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 окремо покарання не призначалось, оскільки кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена однією частиною однієї статті Кримінального кодексу України.

З огляду на це, суд не має повноважень звільняти ОСОБА_3 від призначеного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч 1, ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки під час постановлення вироку судом окремі покарання за кожним епізодом не призначались.

За таких обставин, декриміналізація частини епізодів кримінальних правопорушень не можлива та не впливає на остаточне покарання, призначене вироком, а отже в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, -

у х в а л и в:

подання начальника Покровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області у щодо ОСОБА_3 про звільнення від покарання у випадках, передбаченими ч. 2, 3 ст. 74 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1