1Справа № 335/1925/23 1-кс/335/815/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2025 року м. Запоріжжя
Постановою слідчого від 01.03.2025 року у задоволенні клопотання відмовлено з підстав відсутності у матеріалах кримінального провадження інформації про осіб та перетину ними державного кордону та наявності актів, згідно яких відеозаписи у відповідний період відсутні. Також у постанові зазначено, що представником потерпілого не доведено, що вказана інформація містить дані, які мають значення для вказаного досудового розслідування та не конкретизовано, які саме слідчі та розшукові дії необхідно провести.
З висновками слідчого Заявник не погоджується, зазначену постанову вважає незаконною і невмотивованою та просить її скасувати і зобов`язати слідчого розглянути клопотання від 17.02.2025 року шляхом винесення вмотивованого і обґрунтованого рішення в порядку ст.220 КПК України.
Представник Заявника адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та наполягав на її задоволенні.
Вивчивши матеріали скарги, заслухавши пояснення представника заявника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до ч.3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
17.02.2025 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 звернувся до слідчого з клопотанням № 66, в якому просив слідчого: у розумні строки та в порядку, передбаченому п.2 та п.3 ч.2 ст. 40 КПК України провести необхідні слідчі (розшукові) дії, направлені на перевірку причетності до даного злочину серед встановленого кола групи осіб чоловічої статі, інформація про яких міститься у матеріалах кримінального провадження, в тому числі їх перебування у складі ОЗГ «Вірмени» або іншого злочинного угрупування.
Тому представник потерпілого просив провести необхідні слідчі дії для перевірки причетності даних осіб до скоєння злочину.
Частинами 1, 2 статті 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до положень ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Тобто слідчий не зобов`язаний, в обов`язковому порядку, задовольнити клопотання.
Правова природа оскарження процесуального рішення слідчого, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку винесення постанови, а й підстави для відмови у задоволенні клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Як вбачається з постанови слідчого від 01.03.2025 року, відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий виходила, зокрема з того, що в матеріалах кримінального провадження відсутня у електронному та паперовому вигляді інформація, про яку зазначено у клопотанні.
Слідчий суддя вважає, що викладене в оскаржуваній постанові обґрунтування в частині щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження зазначеної представником потерпілого інформації не відповідає змісту постанови про виділення матеріалів кримінального провадження та самим матеріалам досудового розслідування.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 та відповідно ч. 2 ст. 220 КПК України, оскільки не містить в повному обсязі відомості про зміст обставин, які стали підставами для прийняття оскаржуваної постанови; обґрунтування прийнятої постанови не відповідає матеріалам кримінального провадження, копії яких надані Заявником, у зв`язку з чим дана постанова підлягає скасуванню.
У своїй скарзі представник Заявника крім вимог про скасування оскаржуваної постанови, просить зобов`язати слідчого розглянути клопотання від 17.02.2025 року, шляхом винесення вмотивованого і обґрунтованого рішення. Вирішуючи вимоги скарги в цій частині, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Слідчий суддя зазначає, що КПК України не передбачає повноважень слідчого судді при розгляді скарг на рішення слідчого зобов`язувати слідчого вчиняти конкретні дії.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги скарги в цій частині не підлягають задоволенню, тому скарга підлягає частковому задоволенню.
При цьому слідчий суддя зазначає, що у разі скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання, воно підлягає повторному розгляду в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України з повідомленням Заявника про результати розгляду.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
В іншій частині залишити скаргу без задоволення.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1