В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/278/25

04 березня 2025 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження №0000002 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Старуня Богородчанського (тепер - Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , із вищою освітою, не працюючої, одруженої, що має на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимої, громадянки України, за ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинила крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Злочин скоєно за таких обставин.

ОСОБА_4 , близько 11 години 14 грудня 2024 року, перебуваючи в приміщенні магазину «Секонд Хенд», що на вул. Богдана Хмельницького, 5, у селищі Богородчани Богородчанської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в ящику для одягу побачила спортивний рюкзак червоного кольору, в якому знаходився мобільний телефон «Oppo Reno 2Z» моделі «CPH1951», який залишила неповнолітня ОСОБА_5 . В цей час ОСОБА_5 разом із матір`ю ОСОБА_6 знаходилась у примірочній магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вважаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, а також усвідомлюючи, що цей рюкзак та мобільний телефон належить комусь із відвідувачів магазину та розуміючи, що ця особа може повернутись за виявленими нею речами, щоб поновити контроль над своїм майном, із спортивного рюкзака червоного кольору таємно викрала мобільний телефон «Oppo Reno 2Z» моделі «CPH1951», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , об`ємом пам`яті 8/128 Gb, Luminous Black, вартістю 3585 гривень, який знаходився в силіконовому чохлі темно-синього кольору, в середині якого знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером телефону НОМЕР_3 , вартістю 175 гривень.

З викраденим мобільним телефоном ОСОБА_4 залишила місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилася ним на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 3760 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, підтвердивши викрадення близько 11 години 14 грудня 2024 року мобільного телефону «Oppo Reno 2Z», належного ОСОБА_6 , в той час, коли вона перебувала в магазині «Секонд Хенд», що на вул. Богдана Хмельницького, 5, у селищі Богородчани.

Щиро розкаюється у тому, що сталося, не може знайти розумного пояснення своїх дій, у потерпілої попросила пробачення, сприяла слідству у розкритті злочину, просить суворо її не карати. Не оспорює кваліфікацію інкримінованого їй діяння, погоджується з тим, щоб не досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи, які вона не заперечує.

Відповідно до вимог ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинуваченої, а також роз`яснено, що в такому випадку вона буде позбавлена можливості оспорювати фактичні обставини справи, які не досліджуються судом, в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченої доведеною, а її дії кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинену в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України інкриміноване обвинуваченій діяння відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд враховує, що вчинене ОСОБА_4 діяння відноситься до тяжких злочинів, бере до уваги позитивну характеристику обвинуваченої, є одруженою, а також те, що вона не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою шестимісячною дитиною й загалом має на утриманні троє неповнолітніх дітей, на амбулаторному лікуванні у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, судимості не має.

Суд бере до уваги також думку потерпілої, яка не має до обвинуваченої претензій матеріального чи морального характеру й просить її суворо не карати.

За наведених обставин, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Відповідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає, що застосувавши ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладанням на неї обов`язків відповідно до ст.76 КК України. При цьому суд звертає увагу, що застосування ст.75 КК України входить до дискреційних повноважень суду, на чому наголошено Верховним Судом в ухвалі від 01.02.2018 року.

Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_4 не обирався, з урахуванням вимог ст.176, 177 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченої.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку, визначеному ст.100 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченої на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів.

Керуючись ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази : DVD-R диск з відеозаписом з камер спостереження магазину «Секонд Хенд» - залишити в матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон з сімкартою - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1591,80 грн витрат за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ експертизи від 07 січня 2025 року № СЕ-19/109-25/453-ТВ.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Головуючий ОСОБА_1