Справа № 752/5212/25
Провадження № 1-в/752/130/25
УХВАЛА

10 березня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання фахівця Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 від 18 лютого 2025 року про приведення у відповідність до вимог Закону України № 3886-IX від 18 липня 2024 року судового рішення відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Макіївка Донецької області, має середню освіту, неодруженого, без офіційного місця роботи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженої вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

встановив:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшло для розгляду вищевказане подання, мотивоване тим, що відповідно до Закону України № 3886-IX від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, вчинене засудженим діяння перестало бути кримінально караним, а тому на підставі на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, він підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити подання.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення подання представника органу пробації, виходячи з наступного.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 1 рік, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_4 02 травня 2018 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 223,96 грн; 04 липня 2018 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 351,17 грн, вчинене повторно; 21 листопада 2018 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 767,57 грн, чинене повторно.

Законом України № 3886-IX від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Станом на 1 січня 2018 року розмір неоподатковуваного мінімуму у частині кваліфікації кримінальних або адміністративних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року, становив 881 грн.

Таким чином, оскільки сума крадіжок, за замахи на які засуджено ОСОБА_4 , на час вчинення діянь не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому відповідні діяння перестали бути кримінально караними.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника та на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки у зв`язку з усуненням кримінальної караності діянь.

Керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

постановив:

Подання фахівця Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 від 18 лютого 2025 року задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного йому вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки у зв`язку з усуненням кримінальної караності діянь.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1