У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 , його захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 16.12.2024 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що СВ відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001016, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В межах даного кримінального провадження 15.12.2024 о 05 год. 15 хв. ОСОБА_4 затримано працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

15.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років;

- незаконного впливу на потерпілу та свідків шляхом залякування чи погроз.

- ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Маючи непогашену судимість вчинив нове кримінальне правопорушення через що існує ризик, що ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

Враховуючи викладене, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вищевказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що оскільки підозрюваний в силу статті 89 КК України вважається не судимим, з урахуванням положень статті 183 КПК України відсутні підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0001016, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що СВ відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001016, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 281-ОС вiд 24.05.2023 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника другого відділення інспекторів прикордонної служби (на БТР) відділу прикордонної служби (типу С), та останній будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, вiдповiдно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрiшньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Згiдно до ст.ст. 3, 4 Дисциплiнарного статуту Збройних Сил України, окрім iншого, вiйськова дисциплiна досягається шляхом особистої вiдповiдальностi кожного вiйськовослужбовця за дотримання Конституцiї та Статутiв Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного вiйськовослужбовця додержуватись Конституцiї та законiв України, Вiйськової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутiв Збройних Сил України, накази командирів.

Згiдно вимог статтi 3 Конституцiї України, людина, її життя i здоров`я, честь i гiднiсть, недоторканнiсть i безпека визнаються в Українi найвищою соцiальною цiннiстю.

Права i свободи людини та їx гарантiї визначають змiст i спрямованiсть дiяльностi держави. Держава вiдповiдає перед людиною за свою дiяльнiсть. Утвердження i забезпечення прав i свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно до ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя та здоров`я, життя та здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Встановлено, що поліцейський-водій Управління поліції охорони у Вінницькій області ОСОБА_7 та поліцейський роти реагування Управління поліції охорони у Вінницькій області ОСОБА_8 , які згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовими особами із спеціальними повноваженнями, які здійснюють функції представників влади та виконують такі функції за спеціальним повноваженням якими наділені за законом, відповідно до Розстановки сил та засобів Управління поліції охорони у Вінницькій області в складі екіпажу «Замок-2», 15.12.2024 близько 02 год. 00 хв. під час руху по вул. Тиврівське шосе в с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області, помітили автомобіль «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який порушив правила дорожнього руху, а саме: рухався по зустрічній смузі руху, на підставі чого був зупинений екіпажем «Замок-2».

Так, під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_4 в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Після чого, по радіозв`язку викликано на допомогу працівників Сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, для складання адміністративних матеріалів.

15.12.2024 о 02 год. 28 хв., в ході спілкування з працівниками поліції, перебуваючи поблизу магазину «Караван», що за адресою: будинок № 21 по вул. Тиврівське шосе в с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4 , маючи умисел спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, наніс один удар правою рукою у область лівої частини обличчя поліцейського роти реагування Управління поліції охорони у Вінницькій області ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді забою в ділянці тіла нижньої щелепи зліва.

15 грудня 2024 року о 05 год. 15 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15 грудня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001016 від 15.12.2024; протоколу огляду місця події від 15.12.2024; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.12.2024; протоколу допиту потерпілого від 15.12.2024; протоколів допитів свідків; повідомлення про підозру від 15.12.2024, інших матеріалів кримінального провадження та пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 має зареєстроване проживання та постійне місце проживання, розлучений, військовослужбовець, раніше неодноразово судимий.

В той же час, органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, оскільки вказаний злочин вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає не доцільним визначати підозрюваному розмір застави.

Посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що підозрюваний ОСОБА_4 , в силу статті 89 КК України, вважається не судимим та з урахуванням положень статті 183 КПК України відсутні підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, щодо нетяжкого злочину судом до уваги не приймається з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 15.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за яке передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

- до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

- до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

Як слідує з вимоги, щодо наявності судимостей у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема у 2013 році за статтею 125 КК України, 2016 році за статтею 310 КК України, у 2017 році за статтею 186 КК України та у 2019 році за статтею 309 КК України.

При цьому, у вказаній вимозі зазначено, що ОСОБА_4 останній раз засуджений до 2 років позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, вирок набув законної сили 17.03.2020. Разом з тим, у вказаній вимозі містяться відомості про нібито зміну зазначеного вище вироку та засудження ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України до 5 років обмеження волі.

Проте, перевірити достовірність даних, які зазначені у вищевказаній вимозі, шляхом дослідження відповідних судових рішень щодо притягнення до кримінальної відповідальності, слідчий суддя позбавлений можливості, оскільки таких рішень слідчому судді не надано.

При цьому, та обставина, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності не заперечується самим підозрюваним.

З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування, в даному випадку, до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 05:15 год. 12 лютого 2025 року, в межах строку досудовоо розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 12 лютого 2025 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя