Справа № 278/6428/24
В И Р О К

Іменем України

29 січня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бариші Ємільчинського району, Житомирської області, громадянина України, військовослужбовця призваного за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

04 жовтня 2024 року близько 19 год. 28 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «BMW Х3», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », рухався ним по проїзній частині автодороги М-21 «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський», в межах с. Іванівка Житомирського району та області, зі сторони м. Зв`ягель в напрямку м. Житомир.

Рухаючись у вказаний день, час та місці зазначеним транспортним засобом, водій ОСОБА_4 в порушення вимог пунктів 2.3.6), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), перевищуючи максимально дозволену швидкість руху у населеному пункті, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, якого він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб пропустити пішохода, в результаті чого передньою правою частиною автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину автодороги М-21 «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський» в межах с. Іванівка Житомирського району та області, з права на ліво відносно напрямку руху транспортного засобу на нерегульованому пішохідному переході, позначеному дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.2 ПДР.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3. 6), 12.3, 18.1 ПДР знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.

Таким чином суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 2 ст. 286 КК як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, є неумисним тяжким злочином проти безпеки руху, внаслідок якого загинула одна особа.

Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, проходить військову службу за призовом за мобілізацією, за місцем служби характеризується виключно позитивно, є учасником бойових дій, отримав контузію під час захисту Батьківщини. Командування військової частини просить суд не позбавляти волі обвинуваченого, який залучений до оборонних заходів в районі ведення активних бойових дій.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.

Враховуючи безальтернативний характер санкції ч. 2 ст. 286 КК щодо виду основного покарання, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Однак, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, позицію прокурора та потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого, суд з урахуванням особи обвинуваченого вважає, що останній не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК звільняє його від відбування основного покарання з випробуванням.

Разом із цим, враховуючи наслідки діяння обвинуваченого у вигляді смерті пішохода, суд вважає що задля запобігання новим правопорушенням у сфері безпеки дорожнього руху обвинувачений повинен бути позбавлений права керування транспортними засобами.

Цивільний позов не пред`явлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Арешт, накладений на речові докази, на підставі ст. 174 КПК, підлягають скасуванню, а самі речові докази - поверненню власнику.

Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 13530 (тринадцять тисяч п`ятсот тридцять) грн 30 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.10.2024 на відеореєстратор 7omai, з картою пам`яті SanDisk Ultra 16 GB скасувати, а названі речові докази повернути власнику (законному володільцю).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з дня його отримання. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Захисник та потерпілий мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1