Справа № 557/481/25
Провадження № 1-кс/557/71/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року селище Гоща

Слідчий суддя Гощанського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ознайомившись із заявою ОСОБА_3 , поданою в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Гощанського районного суду з заявою, поданою в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного позбавлення волі.

Заява мотивована тим, що 20.03.2025 о 16 год. 00 хв. на автотрасі в Тернопільській області співробітники ІНФОРМАЦІЯ_1 затримали ОСОБА_4 , проігнорувавши, що останній виключений з військового обліку у 2006 році. Близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 викликав поліцію, повідомив про своє викрадення також повідомив дружині про затримання його ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21.03.2025 ним було скеровано скаргу в порядку ст. 206 КПК України до Шумського районного суду Тернопільської області у справі №609/270/25. В судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_3 старший офіцер ОСОБА_5 клопотання не підтримав та пояснив, що гр. ОСОБА_4 йому не відомий та представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 20.03.2025 року він не затримувався та місце перебування йому гр. ОСОБА_4 невідоме.

21.03.2025 о 16:40 ОСОБА_4 телефоном його повідомив, що його утримують на території навчального центру поблизу села Річиця у Гощанській селищній громаді Рівненського району Рівненської області службові особи Військової частини НОМЕР_1 .

З того часу зв`язок із ним відсутній, його точне місцеперебування невідоме, як і правовий статус, на підставі якого його утримують. Чи перебуває ОСОБА_4 на гауптвахті, чи утримується іншим уповноваженим органом невідомо. Вважає, що слідчий суддя зобов`язаний перевірити ці факти та вжити заходів для захисту його прав.

А тому, адвокат просить слідчого суддю перевірити факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 , шляхом витребування у Військової частини НОМЕР_1 документів, що підтверджують законність утримання ОСОБА_4 ; - відомості про обставини затримання (протокол затримання) ОСОБА_4 ; - довідку Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 або його структурних підрозділах від 20 березня 2025 року щодо визнання придатним до військової служби ОСОБА_4 ; - картку обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 ; - наказ про призов ОСОБА_4 . Постановити ухвалу про негайну доставку ОСОБА_4 до суду для з`ясування підстав його утримання. У разі встановлення, що ОСОБА_4 був затриманий та утримується незаконно, постановити ухвалу про його негайне звільнення з місця незаконного позбавлення волі.

Ознайомившись із клопотанням, поданим в порядку ст. 206 КПК, приходжу до висновку про наявність правових відстав для відмови у відкритті провадження з огляду на наступне.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), якою регламентовано загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, належить застосувати у комплексі із іншими нормами КПК України, в тому числі із загальними положеннями КПК України, які визначають статус слідчого судді та межі його повноважень.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Аналіз наведених вище положень КПК України свідчить про те, що слідчий суддя уповноважений на здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у конкретному кримінальному провадженні на стадії його досудового розслідування та його повноваженнями не охоплюється вирішення питання щодо законності позбавлення особи свободи, яке здійснюється у межах процедур, врегульованих іншими, окрім КПК України, нормативно-правовими актами (у тому числі Законам України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» тощо).

Зі змісту ч. 1 ст. 206 КПК України, в порядку якої заявником подано клопотання щодо незаконного затримання та незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 , слідує, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Із змісту ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, на яку посилається скаржник, обґрунтовуючи вимоги клопотання, слідує, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тобто слідчий суддя за наслідками розгляду клопотання, поданого у порядку ст. 206 КПК України на стадії досудового розслідування кримінального провадження, наділений правом ухвалити лише рішення про звільнення особи, яка тримається під вартою та за наявності двох підстав: 1) не надання органом державної влади чи відповідною службовою особою судового рішення, яке набрало законної сили, яке би уповноважувало їх на таке утримання особи під вартою; 2) не доведення органом державної влади чи відповідною службовою особою наявності інших правових підстав для позбавлення особи свободи шляхом її тримання під вартою.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайного звільнення з-під варти особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, із урахуванням положень ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слід дійти висновку про те, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Враховуючи те, що працівники Навчального центру військової частини НОМЕР_1 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції, слідчий суддя не має повноважень на вжиття заходів, передбачених ст. 206 КПК України.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

У даному випадку належним способом реагування на незаконне, за твердженням заявника, позбавлення особи волі, є звернення до працівників правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, зважаючи зокрема і на те, що як убачається із заяви, заявнику відомо, що ОСОБА_4 направлено у військовий навчальний центр.

Виходячи з наведеного подане клопотання не підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 309, 369 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного позбавлення волі, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1