УХВАЛА

щодо повернення застави

24.12.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника заставодавця ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4

прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, подане представником ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 , про повернення застави,

в с т а н о в и в:

І. Суть клопотання

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить повернути заставодавцю ОСОБА_3 заставу в розмірі 525600,00 грн.

В обґрунтування клопотання вказує, що згідно з ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 07.08.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000041 від 17.07.2024, досудове розслідування в якому здійснюється за ч. 3 ст. 368 КК України, був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.10.2024 з можливістю внесення застави в розмірі 525600,00 грн. В ухвалі зазначено, що у разі внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. Термін дії покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків у разі внесення застави визначено два місяці з моменту звільнення його з-під варти.

08.08.2024 ОСОБА_3 внесла за ОСОБА_6 заставу в сумі 525600,00 грн.

Згідно з ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.10.2024 продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_6 , строк дії ухвали встановлено до 03.12.2024.

Адвокат ОСОБА_4 в клопотанні вказує, що строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , закінчився 03.12.2024, сторона обвинувачення не зверталась з клопотанням про продовження їх дії, не зверталась з клопотанням про звернення застави в дохід держави, суд з власної ініціативи таке питання також не вирішував, а відтак, посилаючись на ст. ст. 177, 182, 194-196, 203 КПК України, Конституцію України, практику Європейського суду з прав людини, судову практику різних судів першої інстанції України, вважає, що після завершення строку дії ухвали про продовження покладених на підозрюваного обов`язків 03.12.2024 підстави для подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді застави, утримання грошових коштів заставодавця ОСОБА_3 на депозитному рахунку відсутні, застава підлягає поверненню особі, яка її внесла.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому. Вказав, що оскільки строк дії ухвали від 03.10.2024, згідно з якою продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, закінчився 03.12.2024, існують законодавчо визначені підстави для повернення застави. Додатково вказав, що якість законодавства не може бути підставою для неправомірного обмеження прав людини, в тому числі, щодо утримання належного їй майна, про що зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України».

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи (а.с.17-19). Прокурор просила залишити клопотання без розгляду, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 скерований до суду, що свідчить про те, що досудове розслідування є закінченим, а відтак слідчий суддя не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати питання про повернення застави. Додатково прокурор зазначила, що застава не є строковим запобіжним заходом, строковими є лише визначені обов`язки, вважає вимоги представника заставодавця безпідставними. Крім того, звернула увагу, що адвокат ОСОБА_4 втретє звертається з аналогічним клопотанням, в задоволенні одного з яких було відмовлено, інше - призначене до судового розгляду на 30.12.2024.

ІІІ. Обставини, встановлені слідчим суддею

На підставі матеріалів, долучених до клопотання, слідчим суддею встановлено, що згідно ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира в кримінальному провадженні № 0000041 від 17.07.2024, досудове розслідування в якому здійснюється слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУДБР, розташованого у місті Хмельницькому, за ч. 3 ст. 368 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_6 обранийзапобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.10.2024; одночасно визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 180 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому виразі складає 525 600,00 грн; у разі внесення застави покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Термін дії покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків у разі внесення застави визначено два місяці з моменту звільнення його з-під варти. (а.с.11-12).

08.08.2024 ОСОБА_3 внесла заставу в сумі 525600,00 грн, визначену в ухвалі слідчого судді від 07.08.2024 (а.с. 8-9).

Відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.10.2024 продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії ухвали встановлено до 03.12.2024 (а.с. 10).

ІV. Кримінально-процесуальне законодавство, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України застава є одними із видів запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 1 статті 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 182 КПК України з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором. Частиною 7 ст. 194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

За правилами ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Норми ст. 197 КПК України визначають строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Нормами ч. 4 ст. 202 КПК України визначено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналіз положень ст. 176, 182, 196, 197, 203, 331 КПК України дає підстави стверджувати, що застава є безстроковим запобіжним заходом та її дія може припинитись лише внаслідок її звернення в дохід держави, скасування або зміни такого запобіжного заходу на інший.

Чинні норми КПК України передбачають, що строк дії ухвали, а відтак і строк дії запобіжного заходу, застосовується виключно для таких запобіжних заходів як тримання під вартою і домашній арешт, а також слідчим суддею визначається строк дії обов`язків, які покладаються на підозрюваного відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України.

А відтак, слідчий суддя відхиляє доводи адвоката ОСОБА_4 про те, що застава є строковим запобіжним заходом і що він закінчився 03.12.2024 у зв`язку із закінченням строку дії ухвали від 03.10.2024, оскільки вони не грунтуються на положеннях КПК України, а довільно трактуються адвокатом на власний розсуд.

Частиною 11 ст. 182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Тобто кримінальне процесуальне законодавство України не передбачає такої підстави для повернення застави заставодавцю як закінчення строку дії обов`язків, покладених на особу в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України.

Повернення застави заставодавцю за його волевиявленням чинне законодавство не передбачає.

Слідчий суддя звертає увагу, що застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим не лише тих процесуальних обов`язків, які покладені на нього на певний строк відповідно до положень ст. 194 КПК України у зв`язку із застосування запобіжного заходу, але й тих, що визначені ст. 42 цього Кодексу та діють протягом всього кримінального провадження.

Посилання адвоката ОСОБА_4 на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, на рішення у справі «Щокін проти України» не підлягає застосуванню до цих правовідносин, не є ревалентними, оскільки предметом судового розгляду міжнародного суду не було питання призначення застави та її повернення.

Слідчий суддя визнає безпідставним посилання адвоката на судову практику різних судів першої інстанції України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" врахованню іншими судами при застосуванні норм права підлягають висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, а не в судових рішеннях судів першої інстанції.

В судовому засіданні прокурор просила залишити без розгляду клопотання про повернення застави, посилаючись на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 скерований до суду, досудове розслідування закінчено.

Зі змісту супровідного листа від 24.12.2024 за № 31-858вих-24 вбачається, що 24.12.2024 до Богунського районного суду м. Житомира з Житомирської обласної прокуратури надійшов для розгляду обвинувальний акт в межах кримінального провадження № 0000041 від 17.07.2024 відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується відтиском штампу вхідної кореспонденції Богунського районного суду м. Житомира.

З огляду на зміст положень п.п. 5, 18 ч. 1 ст. 3, ст. 291 КПК України досудове розслідування в кримінальному провадженні є закінченим, а відтак у слідчого судді відсутні процесуальні повноваження для вирішення будь-яких питань в кримінальному провадженні поза межами досудового розслідування.

За наведених обставин слідчий суддя доходить висновку, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 слід відмовити за безпідставністю.

Слідчий суддя вважає, що підстави для залишення клопотання без розгляду, на що вказувала прокурор, відсутні, а в задоволенні клопотання слід відмовити за сукупності встановлених під час судового розгляду обставин.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 194, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання про повернення застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 27.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1