КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1880/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року залишено без задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 з тримання під вартою на альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді цілодобового домашнього арешту.

Задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003733 від 02.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.03.2025 року включно.

Також задоволено клопотання сторони захисту та зменшено розмір застави, визначений підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04.11.2024 року, з 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 454 200 гривень 00 копійок до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп., яка може бути внесена як підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду, протягом строку її дії.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

3) утримуватись від спілкування з підозрюваною, свідками та потерпілими у даному провадженні, в межах строку досудового розслідування.

Визначити 2 місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 строку тримання під вартою. Також захисник просить застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт, та покласти на нього обов`язки:

- цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та/або суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/або суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- утримуватися від спілкування із підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Стверджує, що аргументи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри залишились поза увагою слідчого судді.

Апелянт наголошує, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою необґрунтоване та таке, що не підлягало задоволенню, оскільки сторона обвинувачення, подаючи до слідчого судді на розгляд клопотання про обрання або продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язана довести та належним чином підтвердити матеріалами кримінального провадження те, що з поміж інших обов`язкових обставин наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Сторона захисту вважає, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, є необґрунтованою, оскільки суперечить принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Зазначає, що підозра ОСОБА_7 щодо його можливих неправомірних дій за ч. 5 ст. 361 КК України ґрунтується виключно лише на моменті вчинення кримінального правопорушення у воєнний час, проте, інших будь-яких доказів, які б підтверджували незаконні дії ОСОБА_7 , не зазначено та не зібрано під час досудового розслідування.

Сторона захисту звертає увагу на кваліфікацію, за якою було вручене повідомлення про підозру ОСОБА_7 . Так, останньому було вручене повідомлення про підозру за ч. 5 ст. 361 КК України, відповідно до чого ОСОБА_7 підозрюється у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, якщо вони призвели до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації та вчинені під час дії воєнного стану.

Проте, у матеріалах кримінального провадження не зібрано на даний час доказів, які б підтверджували дії ОСОБА_7 , що призвели до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації, що передбачено ч.5 ст. 361 КК України.

Зміст підозри, пред`явленої ОСОБА_7 , суперечить фактичним обставинам кримінального провадження. Так, ОСОБА_7 у вину ставиться також те, що він, діючи в умовах воєнного стану за попередньою змовою з ОСОБА_11 , здійснили несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку інформації, але у наявних матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази на підтвердження дійсності витоку інформації.

Таким чином, виходячи зі змісту підозри, вказані дії ОСОБА_7 нібито призвели до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації.

Враховуючи викладене, підозра ОСОБА_7 є заздалегідь необґрунтованою, а кваліфікація діяння невірною та завідомо тяжчою.

Сторона захисту наголошує на тому, що дії ОСОБА_7 не вірно кваліфіковані, а тому підозра є необґрунтованою.

На переконання апелянта, клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Так, в клопотанні не міститься виклад обставин, із посиланням на докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини (п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України). Адже в мотивувальній частині клопотання вказані лише відомості про наявність ризиків та перераховуються ризики, які передбачені у ст. 177 КПК України, проте, без посилання на конкретні докази та відомості, які містяться у матеріалах кримінального провадження. Тому, сторона захисту вважає це підставою для визнання клопотання таким, що не відповідає ст. 184 КПК України.

Сторона захисту вважає, що слідчим та прокурором у поданому клопотанні та безпосередньо прокурором під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, не було доведено ризики та необхідність продовження строку дії найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 .

Крім цього, захисник посилається на те, що слідчим, прокурором у клопотанні не було належним чином обґрунтовано недостатність застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Захисник звертає увагу, що у даному кримінальному провадженні до підозрюваного ОСОБА_7 раніше не застосовувались жодні інші запобіжні заходи, тому будь-який інший, більш м`який запобіжний захід забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків підозрюваного. Зокрема, до ОСОБА_7 можна застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застави, особистого зобов`язання, про що зазначалося слідчому судді.

Таким чином, не визначення розміру застави є наперед незаконним рішенням на думку сторони захисту.

В апеляційній скарзі захисник також звертає увагу на характеристику особи підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, батьків, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де постійно проживає разом зі своєю сім`єю. У зв`язку з цим, стороною захисту слідчому судді було висловлене прохання, що у разі наявності все ж таки підстав для продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , обрати домашній арешт. Проте, слідчий суддя не взяв до уваги відповідне прохання сторони захисту.

Також, жодними матеріалами, доданими до клопотання про застосування запобіжного заходу, ризик, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду по даному кримінальному проваджені, не підтверджується. Крім того, сторона захисту вважає, що наявність у ОСОБА_7 батьків, дружини, а також інших близьких родичів та міцні соціальні зв`язки є стримуючим фактором за для запобігання ризику його переховування від органу досудового розслідування та/або суду в подальшому.

Також, на думку захисника, надуманими є ризики, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вилучені речі зберігаються у слідчому відділі Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, під їх охороною та повним контролем сторони обвинувачення. Крім того, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочате 02.11.2024. Тобто, станом на 28.01.2025 (день подання до суду клопотання) досудове розслідування проводиться майже 3 місяці та у органу досудового розслідування було достатньо часу задля проведення першочергових слідчих дій за для виявлення та вилучення предметів та речей, які мають значення для даного кримінального провадження. Тому, не здійснення таких дій щодо збирання доказів органом досудового розслідування у розумні строки не може слугувати однією із підстав для продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0003733 від 02.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

02.11.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.11.2024 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 31.12.2024 року включно, із визначенням застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2024 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 02.02.2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2025 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 5 (п`яти) місяців, тобто до 02.04.2025 року.

28.01.2025 року слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодження з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернулась до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003733 від 02.11.2024 року.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що ОСОБА_7 , діючи в умовах воєнного стану за попередньою змовою з ОСОБА_11 , здійснили несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку інформації за наступних обставин.

Визначивши вчинення злочинів як основний вид діяльності, діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, володіючи необхідними технічними знаннями та навичками, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 01.11.2024 року, виготовив два несанкціоновані пристрої, які мають умовну назву «накладка на банкомат» і призначені для прихованого розміщення на типовому банкоматі з метою отримання інформації з магнітних стрічок банківських карт користувачів та здійснення відео фіксації виконання ними операцій на цифровій клавіатурі банкомату.

В подальшому, 01.11.2024 року приблизно о 06 год. 40 хв. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , прибули за адресою: м. Київ, вул. Остафія Дашкевича, 11, де в фасадній частині маркету «АТБ» знаходиться банкомат, що належить ТОВ «Євронет Україна».

Перебуваючи за вказаною адресою, 01.11.2024 року в період часу з 06 год. 39 хв. до 06 год. 45 хв. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , здійснили несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, без згоди власника ТОВ «Євронет Україна» зокрема: банкомату з ідентифікатором в системі моніторингу UAEN 0362, моделі DIEBOLD OPTEVA 560, серійний номер 1560 RDC 00182, що працює на операційній системі Windows і призначений для видачі та прийому готівкових коштів з використанням платіжних карт, який функціонував і був у справному стані, шляхом поміщення до картоприймача вказаного банкомату кустарно виготовленого обладнання (скімера) та установки над екраном банкомата накладки із раніше вмонтованою портативною міні-камерою та джерелом живлення.

Надалі, в період часу з 06 год. 45 хв. до 18 год. 10 хв. 01.11.2024 року раніше встановлене обладнання здійснило фіксацію інформації з магнітних стрічок банківських карт та введених пін-кодів користувачів банкомату, що призвело до витоку інформації, що оброблюється в автоматизованих системах обслуговування клієнтів, яким являється банкомат.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 361 КК України, а саме несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, що призвело до витоку інформації, вчинене за попередньою змовою групою осіб, під час дії воєнного стану.

Слідча вказала, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.11.2024 року; протоколом огляду місця події від 02.11.2024 року, який проводився за адресою: м. Київ, вул. Остафія Дашкевича (колишня назва Курнатовського), буд. 11; протоколом огляду вилучених предметів від 03.11.2024 року, відповідно якого було оглянуто металеву накладку сірого кольору з портативною відеокамерою в якій вбудована мікросхема, карта пам`яті та два елементи живлення, що була вилучена 02.11.2024 року з банкомату ТОВ «Євронет» з ідентифікатором в системі моніторингу UAEN 0362, моделі DIEBOLD OPTEVA 560, серійний номер 1560 RDC 00182, що розміщений за адресою: м. Київ, вул. Остафія Дашкевича (колишня назва Курнатовського), буд. 11; протоколом допиту представника потерпілого ТОВ «Євронет» ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події від 02.11.2024 року, який проводився за адресою: м. Київ, вул. Вінстона Черчилля, 2; протоколом перегляду відеозапису з камер відеоспостереження системи «Безпечне місто»; протоколом особистого обшуку затриманої ОСОБА_11 від 02.11.2024 року з ілюстративною таблицею; протоколом особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 від 02.11.2024 року з ілюстративною таблицею; протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 (співмешканкою якого є ОСОБА_11 ) від 02.11.2024 року, а також іншими матеріалами в їх сукупності.

02.11.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

04.11.2024 року ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 31 грудня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2024 ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 02.02.2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2025 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 5 (п`яти) місяців, тобто до 02.04.2025 року.

Зазначила, що у зв`язку з цим виникла необхідність у продовженні строку дії раніше застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Повідомила, що під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати на момент звернення слідчого до суду із зазначеним клопотанням, а саме: підозрюваний може вдатися до спроб переховування від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинив особливий тяжкий злочин, а потенційне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років у випадку визнання його винуватості може сприйматися ОСОБА_7 як більш обтяжливий елемент, ніж переховування від слідства та/або суду. Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 не працевлаштований, офіційних доходів не отримує, а вчинення злочинів обрав як основний спосіб для задоволення своїх особистих матеріальних потреб. Підозрюваний, володіючи інформацією про наявні у органу досудового розслідування докази, може вжити спроби, спрямовані на знищення інших наявних у нього доказів, що безпосередньо вплине на хід кримінального провадження.

У зв`язку із чим, на переконання органу досудового розслідування, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не нівелює наведені в клопотанні ризики, які на даний момент є стійкими та реальними.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року залишено без задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 з тримання під вартою на альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді цілодобового домашнього арешту.

Клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003733 від 02.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, задоволено та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.03.2025 року включно.

Також задоволено клопотання сторони захисту та зменшено розмір застави, визначений підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04.11.2024 року, з 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 454 200 гривень 00 копійок до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп., яка може бути внесена як підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду, протягом строку її дії.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

3) утримуватись від спілкування з підозрюваною, свідками та потерпілими у даному провадженні, в межах строку досудового розслідування.

Визначити 2 місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується на даному етапі розслідування зібраними під час досудового розслідування доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.11.2024 року; протоколом огляду місця події від 02.11.2024 року, який проводився за адресою: м. Київ, вул. Остафія Дашкевича (колишня назва Курнатовського), буд. 11; протоколом огляду вилучених предметів від 03.11.2024 року, відповідно якого було оглянуто металеву накладку сірого кольору з портативною відеокамерою в якій вбудована мікросхема, карта пам`яті та два елементи живлення, що була вилучена 02.11.2024 року з банкомату ТОВ «Євронет» з ідентифікатором в системі моніторингу UAEN 0362, моделі DIEBOLD OPTEVA 560, серійний номер 1560 RDC 00182, що розміщений за адресою: м. Київ, вул. Остафія Дашкевича (колишня назва Курнатовського), буд. 11; протоколом допиту представника потерпілого ТОВ «Євронет» ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події від 02.11.2024 року, який проводився за адресою: м. Київ, вул. Вінстона Черчилля, 2; протоколом перегляду відеозапису з камер відеоспостереження системи «Безпечне місто»; протоколом особистого обшуку затриманої ОСОБА_11 від 02.11.2024 року з ілюстративною таблицею; протоколом особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 від 02.11.2024 року з ілюстративною таблицею; протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 (співмешканкою якого є ОСОБА_11 ) від 02.11.2024 року, а також іншими матеріалами в їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено і доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу або його зміни на більш м`який, ніж тримання під вартою, у тому числі з підстав, наведених захисником, при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність виняткових обставин, які б не враховувались при прийнятті попереднього рішення щодо визначення ОСОБА_7 саме такого виду запобіжного заходу, оскільки захисником не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України, вказаних у клопотанні слідчого.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами слідчий суддя врахував встановлення обґрунтованості підозри, продовження існування ризиків, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , характеризуючі дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має постійне місце реєстрації та проживання і, виходячи з того, що встановлені ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, які на даний час не змінилися, є реальними та достатніми для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, та не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, слідчий суддя, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, характер та конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, а також час тримання під вартою, обґрунтовано задовольнив клопотання сторони захисту та зменшив визначену заставу до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., яка була внесена, і 04.02.2025 року ОСОБА_7 був звільнений з-під варти (а.с.147).

З таким висновком погоджується і колегія суддів з огляду на те, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищезазначене, не заслуговують на увагу суду посилання захисника на те, що слідчим суддею не враховано доводи сторони захисту про не визначення підозрюваному розміру застави.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, або відмови у задоволенні клопотання слідчого, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, щодо неправильності кваліфікації дій підозрюваного та необґрунтованості підозри, а також про те, що у матеріалах кримінального провадження не зібрано на даний час доказів, які б підтверджували дії ОСОБА_7 , що призвели до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації, що передбачено ч.5 ст. 361 КК України, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, які на даний час не змінилися, є реальними та достатніми для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки доказів зменшення вказаних ризиків стороною захисту не надано.

Посилання захисника на дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, сталі сімейні зв`язки, зокрема, дружину та батьків, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Також, всупереч тверджень захисника в апеляційній скарзі, слідчий суддя, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував обставини, визначені ст. 178 КПК України та зменшив розмір застави, яка була сплачена і ОСОБА_7 було звільнено з-під варти.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду справи по суті та їм буде надана відповідна правова оцінка з огляду на те, що слідчому судді на момент розгляду клопотання органу досудового розслідування не надається весь обсяг доказів у кримінальному провадженні та досудове розслідування триває.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, у зв`язку із чим апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 199, 200, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4