Вирок

Іменем України

06.01.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000683 від 01.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокрасне, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироками:

1) від 27.10.2015 Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України. За ч.2 ст. 186 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2015 та остаточно визначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. За ч.2 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2015 та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Звільнений після відбуття строку покарання 15.10.2019;

2) від 27.07.2020 Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. Звільнений після відбуття строку покарання 24.12.2020;

3) від 09.02.2022 Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, із встановленням іспитового строку терміном 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Великий Березний, Великоберезнянського району, Закарпатської області, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 01.07.2024, близько 10:02 год., діючи в злочинній змові з ОСОБА_4 , перебуваючи в дворі будинку по АДРЕСА_3 , усвідомлюючи загальновідомий факт введення з 22.02.2022 на території України воєнного стану, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, кулаком лівої руки наніс один удар потерпілому, ОСОБА_8 , по обличчю в область правої скроні та відкрито викрав із кишені формених штанів потерпілого гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 700 гривень. Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи спільний з ОСОБА_9 злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна відкрито викрав з іншої кишені формених штанів потерпілого мобільний телефон марки «Xiaomi Redrni 12», вартістю 5800 гривень.

Після чого ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , покинули місце вчинення злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 6500 гривень.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 01.07.2024, близько 10:02 год., діючи в злочинній змові з ОСОБА_3 , перебуваючи в дворі будинку по вул. Городоцькій №163 у м. Львові, усвідомлюючи загальновідомий факт введення з 22.02.2022 на території України воєнного стану, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, після того як ОСОБА_9 кулаком лівої руки наніс один удар потерпілому ОСОБА_8 по обличчю в область правої скроні та відкрито викрав із кишені формених штанів потерпілого гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 700 гривень, подовжуючи спільний з ОСОБА_9 , злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито викрав з іншої кишені формених штанів потерпілого мобільний телефон марки «Xiaomi Redrni 12», вартістю 5800 гривень.

Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_9 покинули місце вчинення злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 6500 гривень.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно з вимогами статті 337 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті в повному обсязі, просив визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання в межах санкції статті у виді семи років позбавлення волі кожному.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, вважається зниклим безвісти з 10.08.2024 в Бахмутському районі Донецької області (том 2, а.с. 5-7).

Обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини не визнав, від дачі показань відповідно до ст. 63 Конституції України, та на підставі ст. 42 КПК України відмовився.

Захисник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_7 , просив перекваліфікувати дії відносно його підзахисного на ч. 1 ст. 396 КК України (заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину), оскільки він був лише свідком вчинення злочину і його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України не доведена.

У судових дебатах звертав увагу суду на те, що його підзахисний повидив себе саме як невинна особа, адже у момент його затримання він перебував лише за 150 метрів від місця події (на прилеглій території до залу очікування приміського вокзалу у м. Львові), разом із дружиною та дітьми, не переховувався, хоча мав би, у разі причетності до вчинення, оскільки тоді б усвідомлював можливість свого затримання та вилучення мобільного телефону. Затриманий першим, одразу вказав про свою невинуватість, вказавши на ОСОБА_3 .

Також у судових дебатах зазначив про те, що на місце події ОСОБА_4 прибув разом із дружиною і лише для того, щоб отримати грошові кошти за раніше здану ним вторсировину. Із ОСОБА_3 вони ішли порізно, а не разом. Звернув увагу суду на недоречності вести дружину до того місця, де б він планував вчиняти злочин. Також поставив під сумнів саму наявність у потерпілого військовослужбовця мобільного телефону, адже той, ймовірно, з огляду на показання потерпілого та свідка, «до моменту вчинення злочину вживав слабоалкогольні напої» та міг цей телефон загубити. Крім цього, «вони попередньо домовилися піти у цю вулицю, щоб продовжити розпивати алкогольні напої». Також зазначив про те, що потерпілий після удару на місці події бачив не його підзахисного, а силует людини, якої саме - не відомо.

Щодо гаманця - то підзахисний його «в руки не брав, або взяв та відразу ж повернув». Також в ході судового розгляду неодноразово зазначав про те, що саме завдяки його підзахисному ОСОБА_3 і повернув викрадений гаманець, оскільки саме ОСОБА_4 , як законослухняний громадянин, сказав ОСОБА_3 його повернути.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, однак просив його суворо не карати. Зазначив про те, що все відбувалося дуже швидко і він не пригадує усіх деталей, втім згадав, що заходив до туристичного агентства, поруч із місцем події.

Зазначив про те, що первинно він із потерпілим зустрівся біля вокзалу, далі підійшов ОСОБА_4 , але потім потерпілому щось не сподобалось і він пішов геть від них. Обвинувачений пішов за ним. ОСОБА_4 також йшов. Щодо умислу на вчинення кримінального правопорушення зазначив, що такий виник у нього після того, як він перейшов дорогу, пізніше конкретизував, що такий виник у дворі будинку, у якому побачив потерпілого.

Указав про те, що він дійсно дав потерпілому потримати стакан із мівіною, після цього рукою наніс йому удар в праву ділянку голови, як зазначено у обвинувальному акті, після чого витягнув з кишені його формених штанів гаманець.

В середині гаманця знаходились грошові кошти, в сумі 700,00 грн. Забравши грошові кошти з гаманця, ОСОБА_3 повернувся до потерпілого та повернув йому указаний гаманець, без грошових коштів. Як саме розпорядився указаними коштами не пригадує, можливо загубив, можливо віддав їх комусь. Пригадує, що після події пішов на ринок, де пив каву. Його затримали орієнтовно після 40 хв. після події. Спершу затримали ОСОБА_4 , а він вказав пальцем на нього. Щодо ролі ОСОБА_4 та його участі у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення ОСОБА_3 інформації не надав, обмежившись лише поясненням фактів щодо його власних дій, зазначивши про те, що відповідатиме лише за себе. Щодо повернення гаманця, зазначив про те, що це було виключно його самостійним рішенням, оскільки там знаходились особисті речі військового, якого йому стало шкода.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_6 , просила призначити покарання обвинуваченому в межах санкції статті, та остаточно, із застосуванням ст. 69 КК України, визначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі, із урахуванням щирого каяття та беззаперечного визнання ним своєї вини; наміру відшкодування завданої шкоди, яку не відшкодовано через втрату телефонного зв`язку як із самим потерпілим, так із його матір`ю; наміру стати на захист Вітчизни; наявності на утриманні двох малолітніх дітей; неперебування на обліках нарколога і психіатра; вибачення перед потерпілим; відсутністю обтяжуючих обставин та цивільних позовів.

Зважаючи на позиції обвинувачених щодо їх причетності до вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено всі надані докази.

Зокрема, на підтвердження вини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стороною обвинувачення надано, а судом безпосередньо досліджено у судовому засіданні низку процесуальних джерел доказування, у яких встановлено такі фактичні дані.

Допитаний в порядку ст.615 КПК України потерпілий надав показання про те, що є військовослужбовцем, солдатом, військової частини НОМЕР_1 . У день події, вранці прибув на вокзал із відпустки, а далі мав прямувати у Яворівську військову частину.

Не пізніше 10 год. 00 хв. він перебував поруч із вокзалом та пив квас. Спершу до нього підійшов чорнявий чоловік із чорною бородою в шортах і в червоній футболці, із шрамом на правій нозі вище коліна. Чоловік попросив у нього придбати і йому їжу, а також джин-тонік.

Потім підійшов другий чоловік, худіший від першого, в зеленій футболці кашкеті із світлим волоссям. Обидва чоловіки приблизно по 30 - 35 років, зростом 175 - 180 см.

Потерпілий придбав воду, джин-тонік та булочки. За покупками до кіоску його супроводжував один із двох чоловіків, той що підійшов першим.

Після здійснення покупок чоловіки запропонували піти за кут будинку, у нелюдне місце. Потерпілий погодився та пішов першим. Далі за ним йшов чорний чоловік із чорною бородою в шортах і в червоній футболці.

Опинившись на місці призначення чорний чоловік із чорною бородою в шортах і в червоній футболці попросив потерпілого потримати його стакан із вмістом мівіни. В той момент як потерпілий взяв в руки стакан мівіни указаний чоловік який передав мівіну наніс потерпілому кулаком лівої руки удар, показавши жестом руки зігнутої в кулак місце нанесення - праву скроню (10:24). Від удару у потерпілого помутніло в очах та випав стакан із мівіною. Потерпілий був як в «тумані» але усвідомлював все, що з ним відбувається.

Зазначив, що після нанесення удару, чоловік, що його наносив, почав обмацувати потерпілого та вийняв із штанів габаритний гаманець (показав праву кишеню формених штанів). В той момент також підбіг той другий чоловік, що в кашкеті та зеленій футболці і також почав його обмацувати і вийняв з кишені штанів телефон «Redrni 12» (показав ліву кишеню формених штанів - 10:53, 10:59). Далі потерпілий чітко бачив, як ці двоє втікали за кут будинку. Потерпілий ще не міг йти. Орієнтовно за хвилину, можливо більше, повернувся перший чоловік та кинув гаманець, однак продовжив його обшукувати та пішов. Другий чоловік більше не повертався.

Далі потерпілий пішов у розташоване поруч туристичне агентство та попросив чоловіка викликати поліцію, оскільки у нього самого телефону не було. Чоловік викликав поліцію. Поліція прибула досить швидко, орієнтовно через 10 хвилин.

Потерпілий до прибуття поліції жодних речей (ні стакана з мівіни, із пластиковою ложкою, ні гаманця) із землі не піднімав, для того, щоб не знищити слідів пальців рук, залишених особою, при вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо опису викрадених речей чітко зазначив, що телефон «Redrni 12» є новим, у корпусі чорного кольору, придбаний ним нещодавно за 5800 гривень у інтернет-магазині «ROZETKA», з доставкою через «Нову Пошту». Телефон був у зеленому чохлі у формі книжечки, вартістю 300,00 грн. та у захисному склі, вартістю 250,00 грн., які придбано потерпілим у Старичах (село у Яворівському районі). У телефоні були дві сім картки операторів мобільного зав`язку «Київстар» та «МТС». Пам`ятав лише один абонентський номер оператора мобільного зав`язку «Київстар», який був його основним номером, та на рахунку якого на момент крадіжки було 210,00 грн.

Гаманець був шкіряним, чорного кольору, придбаним за два тижні до події по ціні 1200,00 грн. У гаманці, окрім особистих документів, були грошові кошти у сумі 2300,00 грн. або 2200,00 грн., купюрами по 500, 200 та 100 грн. і можливо 10 грн. копійками. До події саме зняв їх з банкомату. Точної суми не пригадував. Крім цього, потерпілий придбав указаним особам продуктів харчування приблизно на суму 300,00 грн.

У наданих показаннях потерпілий не зазначав про вживання ним алкогольних напоїв (том 1, а.с. 98-103).

Свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовилась давати показання свідка з використанням права не свідчити проти члена сім`ї, оскільки перебуває із обвинуваченим ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах, від яких виховує чотирьох спільних дітей (п`яти, шести, семи та десяти років).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надав показання про те, що він знає обвинувачених, назвавши їх своїми клієнтами. Зазначив про те, що у дворі будинку АДРЕСА_3 він здійснює прийом вторсировини. Обвинувачені часто йому її приносили, зокрема ОСОБА_3 у зв`язку із цим бачив раз чи два рази, а ОСОБА_4 бачив часто. Пригадуючи обставини подій цього дня вказав на те, що один із них (вказавши на ОСОБА_4 ) був одягнений у зеленій футболці, другий у темній футболці. Свідок перебував на відстані, орієнтовно 15 м. від місця події, при цьому самі події відбувалися у сліпій для нього зоні. Зазначив про те, що події розгорталися дуже швидко, орієнтовно всього 10-15 хв. до приїзду поліцейських. Спершу в двір, тоді у кут будинку, поруч із туристичним агентством (у сліпу зону для свідка) зайшов військовий, за ним зайшов обвинувачений у темному одязі. За хвилини 2-3 обвинувачений у темному вийшов, тримаючи у руках предмет схожий чи то на телефон, чи то на гаманець. Після чого обидва обвинувачених направилися в сторону «Скрині» (тобто ліворуч із двору).

При цьому, бачив, що обвинувачений у темному ще раз заходив туди, де перебував військовий (всього двічі). Обвинуваченого у зеленому бачив лише як той, на його думку, чекав обвинуваченого у темному на куті будинку та підійшов до обвинуваченого у темному. Свідок не бачив того моменту як обвинувачений у зеленому підходив до місця, де перебував військовий.

Свідок не надав цим обставинам жодного значення, оскільки місце, де перебували чоловіки, часто використовується для розпивання алкогольних напоїв. Тому, коли побачив обвинуваченого у темному із предметом у руках, схожим на гаманець, то вирішив що той пішов із грошовими коштами щоб купити алкогольних напоїв.

Бачив як військовий заходив у туристичне агенство після того, як від нього вийшов чоловік у темному. Далі військовий залишався у дворі будинку, після чого приїхали співробітники поліції та військові. Поліція прибула доволі швидко, за 5 чи 10 хв.

Зазначив про те, що після приїзду поліції до нього (свідка) підійшов той самий військовий і повідомив, що у нього забрали гроші і телефон та попросив, щоб свідок зателефонував до когось із членів сім`ї військового, показавши, що з його мобільного телефону залишилась лише пластмасова запчастина. Однак, оскільки військовий не пригадував напам`ять жодного абонентського номера із тих, якими користувалися члени його сім`ї, свідок йому допомогти не зміг. Також свідок пригадав про те, що військовий попросив у нього попити води і 50 грам, оскільки йому погано, у зв`язку із чим, а також зважаючи на перебування військового у місці, яке використовується для розпивання алкогольних напоїв, свідок припустив, що військовий до цього випивав.

На запитання захисника ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_7 , про те чи в цей день чоловік у зеленому приходив до свідка або здавав йому щось, свідок однозначно відповів, що ні.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 01.07.2024 з фототаблицею, встановлено, що на підставі повідомлення на лінію «102», у період 13:00 - 13:50 проведено огляд ділянки місцевості, розміщеної у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до фото таблиці до протоколу огляду зафіксовано вхід у двір будинку, який здійснюється через відкриту металеву ковану браму, праворуч від якої на парадній стіні будинку розміщено вивіску «Грузинський хліб» (а.с. 109). У дворі, повертаючи праворуч, повз бетонні сходи, є кут будинку, у якому мала місце подія, під балконом, перед двома глухими дверима із розташованим поруч рекламним штендером туристичної компанії (том 1, а.с. 109-111).

У куті будинку, поруч із указаними дверима виявлено та вилучено речові докази у справі:

1) паперовий стакан, ззовні чорного кольору, із написом білого кольору «Ground of caffeine», із пластиковою ложкою білого кольору;

2) шкіряний гаманець чорного кольору із логотипом «baellery».

Всередині гаманця, серед інших речей, виявлено:

- фотокартки чоловіка у піксельній формі та у костюмі;

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , виданого ДАІ МВС-УВС Луцьке МРЕВ, серії ВНА, №105951;

- довідку за реквізитами АТ КБ «ПриватБанк» для поповнення рахунку ОСОБА_8 ;

- картку реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку ОСОБА_8 в АТ «Ощабданк» (а.с. 105-116).

Одноразовий паперовий стакан із пластиковою ложкою поміщено у картонне пакування, а шкіряний гаманець - у спецпакет «Національна поліція України» №PSP 3221107 (том 1, а.с. 111-116). Крім цього, на місці події зафіксовано перебування ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу огляду предмета від 03.07.2024 проведено огляд гаманця та його вмісту, вилученого із спецпакету «Національна поліція України» №PSP 3221107, після чого його із оглянутим вмістом поміщено у спецпакет «Національна поліція України» №WAR1283640 (а.с. 159-168).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 01.07.2024 із відеозаписом встановлено, що об 11 год. 16 хв. проведено фактичне затримання ОСОБА_4 , в ході якого, за участі його захисника, проведено особистий обшук особи та вилучено футболку салатового кольору із чорними надписами та візерунком, а також шорти салатового кольору, із надписом чорного кольору «AIR», які поміщено у спец пакет «Національна поліція України слідче управління» PSP №4104546 (а.с. 125 - 136). Надалі проведено також огляд указаних речей, із складанням відповідного протоколу огляду від 10.07.2024 (том 1, а.с. 172 - 177).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 01.07.2024 встановлено, що об 11 год. 16 хв. проведено фактичне затримання ОСОБА_3 . Оглядом відеозапису встановлено, що останній був одягненим у темну футболку червоного кольору із чорними шортами. Затримана особа є брюнетом, має темний колір обличчя та невелику чорну бороду (том 1, а.с. 146 - 153).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.07.2024, ОСОБА_8 просив вжити заходів до невідомих осіб, які цього ж дня, близько 09 год. 50 хв., за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 163, відкрито викрали його гаманець чорного кольору та телефон торгової марки «Redmi» - 12 чорного кольору, а також грошових коштів, в сумі 2000,00 грн., які знаходились у гаманці (том 1, а.с. 154).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.07.2024, цього ж дня о 12:10:41 відомості за указаною заявою внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (том 1, а.с. 155).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02.07.2024, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та його захисника, адвоката ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_8 за тілобудовою та сукупністю рис обличчя, смуглявістю та бородою, впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 01.07.2024, близько 10:00, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 163, відкрито заволоділа належним йому майном. При цьому, під час дослідження відеозапису указаної слідчої дії, встановлено, що потерпілий відразу, без жодних вагань вказав на указану особу, додавши, що на момент вчинення кримінального правопорушення указана особа перебувала в шортах і має на нозі шрам. Після указаних слів потерпілого ОСОБА_3 ствердно кивнув головою та сказав «Да є», додавши, що хоче попросити вибачення у потерпілого, щоб його суворо не карали, оскільки у нього двоє дітей і він хоче вийти на волю та стати на захист Вітчизни, як потерпілий (том 1, а.с. 117-120).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02.07.2024, проведеним за участі потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 за контурами та рисами обличчя, небритістю та тілобудовою, без жодних вагань впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 01.07.2024, близько 10:00, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 163, відкрито заволоділа належним йому майном (час на відео 07:45). Після упізнання ОСОБА_4 одразу ж сказав: «Я вас бачив… (далі не чітко)» та отримав зауваження захисника щодо необхідності дотримуватись мовчання. За результатом указаної слідчої дії адвокатом ОСОБА_7 зазначено про відсутність зауважень, що засвідчено у протоколі за зафіксовано на технічному носії інформації (том 1, а.с. 121-124).

Під час дослідження указаного доказу адвокатом ОСОБА_12 зазначено про те, що всі статисти були охайними, крім цього слідча під час проведення слідчої дії користувалася мобільним телефоном, а тому могла передати інформацію щодо указаної слідчої дії. У судових дебатах адвокат ОСОБА_12 звернув увагу на охайність інших статистів, а також те, що вони не були особами ромської національності.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 04.07.2024 за участі ОСОБА_8 , розпочатого у м. Львові по вул. Городоцькій 116А, ОСОБА_8 повідомив про своє місце перебування на момент першої зустрічі із чоловіками, які вчинили по відношення до нього указане кримінальне правопорушення. Повідомив про те, що цього дня прибув з відпустки на вокзал після 09 год. 00 хв. На вокзалі залишився очікувати старшину, який мав забрати його у військову частину. Зорієнтувавшись на місцевості зайшов у крамницю (показав у яку саме), де придбав квас. Зупинився із квасом на вулиці. Далі до нього підійшов чоловік: бородатий, темний, в темно-червоній футболці, шортах, тапочках «шляпанцях», із шрамом на нозі. Чоловік попросив потерпілого і йому купити поїсти. Після чого вони удвох пішли до крамниці (показав до якої). Вийшовши із крамниці вони на вулиці стали розпаковувати продукти. У цей момент до них підійшов ще один чоловік: в зеленій футболці, шортах і кепці, такій, як картуз. Чоловіки запропонували потерпілому покинути людне місце і зайти за будинок, указавши напрямок та те, що наздоженуть його. Потерпілий погодився і пішов першим, відтворивши напрямок руху через пішохідний перехід на протилежну сторону вулиці та показавши місце призначення (кут у внутрішньому дворі будинку №163 по вулиці Городоцькій у м. Львові, розташований праворуч від входу, із розташованою поруч туристичною агенцією). Потерпілий зазначив про те, що чоловіки прийшли не відразу, а через певний проміжок часу (можливо через 8-10 хв.). Очікуючи їх він присів і підвівся коли прийшов перший із них.

Першим із тієї ж сторони, що й учасники слідчого експерименту, прийшов той із чоловіків, який був у червоній футболці, із темною шкірою та шортах. Чоловік тримав у руках стакан із мівіною і попросив потерпілого його потримати. В той момент як потерпілий взяв в руки стакан мівіни чоловік наніс потерпілому удар. Далі на статисту потерпілий показав взаємне розташування чоловіків в момент нанесення удару, спосіб його нанесення, із використанням кулака руки, та нанесення йому удару в ділянку голови із наступною втратою потерпілим рівноваги та опорою його тіла до стіни будинку. Далі потерпілий показав, як чоловік, після нанесення удару, дістав із правої кишені його штанів гаманець, а також одночасну появу другого з цих двох чоловіків, який витяг телефон із лівої кишені його штанів. Після чого двоє чоловіків майже одночасно почали втікати (другий дещо пізніше першого). Далі потерпілий вказав, що орієнтовно через 2 хв. прибіг перший і кинув збоку гаманець потерпілого та ще продовжив його обмацувати. Після чого потерпілий показав місце розташування гаманця, стакана з мівіною та з пластиковою ложкою, відкинутих потерпілим в момент після отримання ним удару. Далі потерпілий показав, як він оговтавшись піднявся сходами у розташоване поруч туристичне агентство та попросив чоловіка з агенції викликати поліцію, оскільки його обікрали (том 1, а.с. 183-186).

Відповідно до протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису 01.07.2024 слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 163, при ознайомленні із змістом технічних приладів, встановлено, що на них знаходяться відеозаписи з назвою «А06_3004», «А05_0452», «А05_4501», формату mp4, які знято на оптичний носій інформації типу DVD-R та вилучено (том 1, а.с. 217-218).

Відповідно до протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису 01.07.2024 слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 161, при ознайомленні із змістом технічних приладів, встановлено, що на них знаходиться відеозапис з назвою «Городоцька 161_КАМ 1_main_2226_100000», формату mp4, який знято на оптичний носій інформації типу DVD-R, який вилучено (том 1, а.с. 223-224).

Відповідно до протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису 01.07.2024 слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 161, при ознайомленні із змістом технічних приладів, встановлено, що на них знаходяться відеозаписи з назвою «Камера2_DVR_ANAlOG_DVR_ANALOG_4105_4831_124416389» та «Камера2_DVR_ANAlOG_DVR_ANALOG_4832_4550_124729968», формату mp4, які знято на оптичний носій інформації типу DVD-R та вилучено (том 1, а.с. 236-227).

Протоколом огляду предмета від 01.07.2024 встановлено, що слідством здобуто відеозапис із камер №5, №6, розташованих на будинку №163 по вулиці Городоцькій у м. Львові, які охоплюють тротуар, пішохідний перехід, автомобільну дорогу та частково протилежну сторону вулиці, із розміщеними на ній кіосками. Час відеозапису дещо затримувався, порівняно із дійсним.

Дослідженням файлу А05_4501, встановлено що о 09:01:21 із сходів, розташованих на протилежній стороні автодороги в напрямку відеокамери, через пішохідний перехід рухається чоловік у військовій формі, який заходить у двір будинку. Далі о 09:03:25 перед тим же пішохідним переходом зупинились два чоловіки, один із яких у футболці та шортах зеленого кольору, із кросівками, інший у темній червоній футболці та чорних шортах. Чоловік у темній червоній футболці перейшов пішохідний перехід швидше (о 09:03:25), та зупинився, розвернувшись обличчям до чоловіка у зеленому. Чоловік у зеленому, закінчив перехід дороги разом із жінкою (указаною у протоколах як особа №3). Після чого чоловіки направились у двір будинку, куди попередньо зайшов потерпілий. При цьому зайшов саме чоловік у зеленому, тоді як чоловік у темній футболці не заходив, а пішов в напрямку спиною до камери, тобто віддаляючись від двору будинку.

Дослідженням файлу А05_0452, встановлено що його дані доповнюють дані файлу А05_4501. При цьому камера № 5 розташована поряд із магазином із вивіскою «Грузинський хліб». Відеозаписом зафіксовано як:

о 09:05:18 чоловік, указаний у протоколах як особа №2 (смуглий, темноволосий, коротко стрижений, у чорних шортах та тапочках, а також бордовій футболці), повертається назад до того місця, з якого віддалився, рухаючись тим самим шляхом та обличчям до камери та заходить у двір будинку за вивіскою «Грузинський хліб»;

далі всі троє вийшли (09:05:59-09:06:01);

о 09:06:45 у той же двір заходить чоловік, указаний у протоколах як особа №2, із чашкою в лівій руці;

о 09:08:22 у той же двір заходить особа №3;

о 09:08:37 із того ж двору виїздить автомобіль марки «Renault», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , схожий на модель «Express», білого кольору, із маркувальним написом «Джерело»;

о 09:08:49 у той же двір заходить чоловік у футболці зеленого кольору, із картузом на голові (особа №1);

о 09:09:54 з двору, розташованого за магазином із вивіскою «Грузинський хліб» пришвидшено виходить особа №2, із чорним плоским предметом у руках. Через дві секунди (о 09:09:56) виходить особа, указана у протоколах як особа №1 (чоловік у футболці зеленого кольору із написом (зображенням) на спині чорного кольору, шортах зеленого кольору із картузом на голові (у клітинку сірого та блакитного кольору) у кросівках чорного кольору. Останньою із двору виходить особа №3. Первинно особи №1 та №2 почали рух у різних напрямках. Проте, зрештою, всі учасники пішли ліворуч від виходу. Попереду пришвидшено йшов чоловік №1, слідом - чоловік №2, який розпочав огляд предмета схожого на гаманець. Далі чоловік №1 оглянувся розпочав сповільнення до зупинки руху та наблизився до гаманця. Учасники зникають із поля зору.

о 09:11:04 повз камеру знову проходить далі пробігає особа №2, тримаючи у правій руці такий же предмет і, рухаючись у протилежному напрямку та знову зникає у дворі за вивіскою «Грузинський хліб». Особа №2 знову появляється з двору, розташованого за магазином із вивіскою «Грузинський хліб»

о 09:12:24 особа №2 знову появляється із пустими руками та рухаючись туди ж, куди попередньо прямували інші учасники.

Дослідженням файлу А06_3004 встановлено, що

о 09:09 по тротуару, під камерою відео спостереження проходить особа №1. За ним проходить особа №2. Спільно із особою №2 йшла особа №3. У руках особи №2 є предмет, схожий на гаманець. Камерою зафіксовано як особа №2 оглядає предмет схожий на гаманець та в подальшому (о 09:10) передає його особі №1, яка сама ж простягнула руку до гаманця, взяла його та у подальшому оглядала самостійно. Особи на відеозаписі рухались у сторону проти руху транспортних засобів;

о 09:11, тобто через 2 хвилини, повз камеру проходить особа №2, тримаючи у правій руці той же предмет і рухаючись у протилежному напрямку, тобто за напрямком руху транспортних засобів;

о 09:12, тобто через 2 хвилини, повз камеру знову проходить особа №2, із пустими руками та рухаючись у протилежному напрямку, тобто проти руху транспортних засобів.

Тож файли А05_0452 та А06_3004 є такими, що узгоджуються між собою та доповнюють дані файлу А05_4501 (том 1, а.с. 193-214).

Протоколом огляду предмета від 01.07.2024 встановлено, що слідством здобуто відеозапис із камери, розташованої у дворі будинку АДРЕСА_3 , із видимістю на вхід у двір та браму двору. Демонстрацією у судовому засіданні відеозапису під назвою «Городоцька 161_КАМ 1_main_2226_100000», встановлено що його дані узгоджуються із даними попередньо досліджених відеозаписів та доповнюють їх. Зокрема встановлено, що вхід/заїзд у двір указаного будинку забезпечується крізь відчинену металеву браму. Встановлено, що

о 09:45:51 у зазначений двір, неспішною ходою, зайшов чоловік у військовій формі. Чоловік спершу взяв напрямок ліворуч, однак в ході руху повернув праворуч;

о 09:48:07 до входу у двір одночасно підійшли ще дві особи (що відповідають раніше наданому опису чоловіків у зеленій та червоній футболках), де й зупинились та почали розмовляти між собою;

о 09:48:20 чоловік у зеленій футболці та зелених шортах із картузом на голові та у кросівках попрямував прямо у двір і, роздивляючись ліворуч тоді праворуч, після чого розводячи руками. Зникає з видимості приблизно на 15 секунд та повертається до брами на вихід, де перебувають інший чоловік та жінка. Після чого всі разом виходять (09:48:38);

о 09:50:32 у двір, швидкою ходою, зайшов чоловік у чорних шортах, бордовій футболці та чорному взутті із чашкою в лівій руці, прямуючи туди ж, куди чоловік у військовій формі;

о 09:51:31 із припаркованого найближче до кута будинку, у якому перебували військовий з чоловіком у бордовій футболці розпочав виїзд автомобіль марки «Renault», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , схожий на модель «Express», білого кольору, із маркувальним написом «Джерело»;

о 09:52:29 у дворі, на куті будинку, зупинилась жінка, що первинно рухалась із чоловіком у зеленій футболці, розвернувшись обличчям до місця події;

о 09:52:31 у двір зайшов чоловік у зеленій футболці та зелених шортах із картузом на голові та у кросівках і, розминувшись із жінкою, попрямував туди ж, де перебував військовий та раніше описаний чоловік у бордовій футболці;

о 09:53:23 указані дві особи у зеленій та бордовій футболках виходять із кута будинку, де їх очікувала жінка. Разом прямують на вихід. При цьому жінка почала рух на вихід на 5 секунд швидше, ніж камера зафіксувала чоловіків. На декілька кроків попереду, рухався чоловік у бордовій футболці, із предметом, схожим на гаманець у лівій руці, слідом за ним - чоловік у зеленій футболці. При цьому, вийшовши з брами, первинно всі направились у різні сторони, однак за мить пішли ліворуч;

о 09:54:46 у двір знову вбіг чоловік у бордовій футболці із предметом, схожим на гаманець у правій руці та попрямував туди ж, де знаходився військовий і зник у проміжку між 09:54:57-09:55:49. Після чого знову появився на камері із пустими руками та покинув двір (том 1, а.с. 225-233).

Протоколом огляду предмета від 01.07.2024 та додаткового огляду від 10.07.2024 із відтворенням оптичного диску DVD-R встановлено, що слідством здобуто відеозапис із камери, розташованої у дворі будинку АДРЕСА_3 , із файлами з назвами; «Камера2_DVR_ANAlOG_DVR_ANALOG_4105_4831_124416389» та «Камера2_DVR_ANAlOG_DVR_ANALOG_4832_4550_124729968», які містять у собі дані про події, які відбувалися у куті будинку.

Зокрема, дослідженням файлу з назвою: «Камера2_DVR_ANAlOG_DVR_ANALOG_4105_4831_124416389» встановлено, що

о 08:44:34 (у лівій верхній частині відеозапису) у зазначений двір зайшов чоловік у військовій формі, пройшов повз сходи та зайшов за кут будинку;

о 08:47:09 у двір зайшов чоловік із темною щетиною, у зеленій футболці із надписом на правому рукаві та із зображенням та надписом на спині чорного кольору, із картузом на голові білого кольору із клітинками темного кольору. Чоловік пройшов повз камеру та обличчям до неї, мав розгублений вигляд, розвів руками і на декілька секунд зник у дворі, далі попрямував на вихід із двору тим же шляхом.

Дослідженням файлу з назвою: «Камера2_DVR_ANAlOG_DVR_ANALOG_4832_4550_124729968» встановлено, що

о 08:49:15 у двір зайшов смуглявий, темноволосий чоловік, одягнутий у чорні шорти та бордову футболку, із чашкою в руці та пройшов туди ж, куди військовий. У цей же час до автомобіля білого кольору, що припаркований найближче до події, підійшов його водій і сів на місце водія через 10 секунд (о 08:49:25), після чого привів двигун у рух та рушив з місця паркування;

о 08:51:10 до місця, де пройшли військовий та чоловік у бордовій футболці, пройшов чоловік у зеленій футболці та шортах, у картузі на голові та кросівках;

о 08:51:45 зазначені чоловіки у бордовій та зеленій футболках вибігли з того місця, де зайшли о 08:49:15 та 08:51:10 та де продовжив перебувати військовий. При цьому особа, яка заходила о 08:49:15 вибігає першою, тримаючи у руках предмет чорного кольору.

Надалі, о 08:53:22 смуглявий, темноволосий чоловік, одягнутий у чорні шорти та бордову футболку, із предметом у руках схожим на гаманець, повернувся туди ж, де перебував військовий та о 08:54:11 вийшов із пустими руками (том 1, а.с. 238-246, 247-252).

У проміжку часу між тим, як до місця перебування військового вперше зайшов чоловік у бордовій футболці та вдруге покинув його, ніхто, окрім чоловіка у зеленій футболці та шортах, у картузі на голові та кросівках не заходив.

Дослідженими у судовому засіданні відеозаписами не встановлено того, що смуглявий, темноволосий чоловік, одягнутий у чорні шорти та бордову футболку заходив у туристичне агентство.

Також судом досліджено процесуальні рішення у кримінальному провадженні, зокрема:

постанову від 01.07.2024, про створення групи слідчих у кримінальному провадженні (том 1, а.с. 156-157);

постанову від 25.07.2024 про внесення змін та визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні (том 1, а.с. 278-279);

постанову від 01.07.2024, про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні (том 1, а.с. 34);

постанову від 01.07.2024, про визнання речових доказів та долучення до матеріалів кримінального провадження, відповідно до якої речовим доказом визнано один одноразовий пластиковий стакан, одну пластикову ложку, гаманець шкіряний торгової марки «Baellery» (том 1, а.с. 158);

постанову від 01.07.2024, про визнання речових доказів та долучення до матеріалів кримінального провадження, відповідно до якої речовим доказом визнано одяг ОСОБА_4 - футболку салатового кольору із чорними написами і візерунками та шорти салатового кольору із надписом чорного кольору «AIR» та чорним візерунком (том 1, а.с. 169-170);

постанову від 01.07.2024, про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, які стосуються пристрою відеофіксації за 01.07.2024 в період близько 09:10-10:00, що перебуває у володіння ФОП ОСОБА_14 та стосується приміщення «Грузинський хліб», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 163 (том 1, а.с. 215-216);

постанову від 01.07.2024, про визнання речових доказів та долучення до матеріалів кримінального провадження речовим доказом, відповідно до якої речовим доказом визнано диск DVD-R із записами камер відеоспостереження магазину «Грузинський хліб», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 163 (том 1, а.с. 219-220);

постанову від 01.07.2024, про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, які стосуються пристрою відеофіксації за 01.07.2024 в період близько 09:20-10:00, із камер внутрішнього відеоспостереження, розміщених у дворі будинку №163 по вулиці Городоцькій у м. Львові (том 1, а.с. 221-222);

постанову від 01.07.2024, про визнання речових доказів та долучення до матеріалів кримінального провадження речовим доказом, відповідно до якої речовим доказом визнано диск DVD-R із записами камер відеоспостереження, розташованих за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 161 (том 1, а.с. 231-232);

постанову від 01.07.2024, про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, які стосуються пристрою відеофіксації за 01.07.2024 в період близько 09:40-10:00, із камер, розміщених у дворі будинку №163 по вулиці Городоцькій у м. Львові (том 1, а.с. 234-235);

постанову від 01.07.2024, про визнання речових доказів та долучення до матеріалів кримінального провадження речовим доказом, відповідно до якої речовим доказом визнано диск DVD-R із записами камер відеоспостереження, розташованих за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 163а (том 1, а.с. 246а,б).

Процесуальні рішення, наведені у вироку прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

При цьому суд зауважує, що стороною захисту належність та допустимість доказів, у порядку, встановленому КПК України, не оспорюється.

Надаючи оцінку указаним доказам, суд бере до уваги загальне правило, за яким він може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України. Тому суд бере до уваги та враховує показання потерпілого, допитаного в порядку ст.615 КПК України. Крім цього, суд вважає за необхідне констатувати неможливість безпосереднього допиту потерпілого в суді у зв`язку із фактом зникнення безвісти його, як військовослужбовця Збройних Сил України, який зник в зоні проведення активних бойових дій на Бахмутському напрямку Донецької області.

Відповідно до ч. 3ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд констатує, що у цьому провадженні, поза розумним сумнівом, має місце доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану, повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Крім цього, досліджені докази в сукупності поза розумним сумнівом свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Суд враховує твердження ОСОБА_3 щодо наявності у гаманці 700,00 грн. Також суд враховує показання потерпілого про те, що він не пригадував точної суми грошових коштів, які були у його гаманці на момент протиправного заволодіння ним. Втім, незважаючи на показання потерпілого про те, що ним до події знято грошові кошти з банкомату і здійснено придбання продуктів харчування у конкретному місці на приблизну суму, органом досудового розслідування, маючи процесуальні можливості, не перевірено указаних обставин та не підтверджено їх відповідними банківськими виписками з інформацією щодо руху грошових коштів, не з`ясовано спосіб розрахунків за продукти харчування (готівковий чи безготівковий).

Відтак, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом наявність у гаманці грошових коштів у сумі 700,00 грн. Указана в обвинувальному акті сума, що її перевищує підлягає виключенню з обвинувачення. При цьому, таке виключення частини обвинувачення не змінює кваліфікації вчиненого обвинуваченими діяння.

Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_7 щодо протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02.07.2024. Зокрема, під час дослідження указаного доказу адвокатом ОСОБА_7 зазначено про те, що всі статисти були охайними, крім цього слідча під час проведення указаної слідчої дії користувалася мобільним телефоном, а тому могла передати інформацію щодо указаної слідчої дії.

Втім, дослідженням технічного носія інформації встановлено, що слідча, після завершення усіх підготовчих дій, які й мають відбуватися у відсутності особи, яка впізнає, у тому числі встановлення особи, яка підлягає впізнанню, зайняття нею будь-якого місця серед інших осіб, які пред`являються, з метою запрошення потерпілого для проведення указаної слідчої дії просила телефон «Ковальчука» та ввела відповідну комбінацію цифр, яку їй озвучено, після чого телефоном надала розпорядження завести потерпілого. Після цього зайшов потерпілий, що не дає жодних підстав ставити під сумнів проведення указаної слідчої дії та отриманих результатів. При цьому, захисник жодних зауважень до указаної слідчої дії не мав та під час її проведення забезпечував ефективний захист особи, у тому числі зупиняючи ОСОБА_15 у наданні ним певних коментарів. Щодо зауваження захисника ОСОБА_7 , наданого лише у судових дебатах про те, що всі статисти були не ромської національності, то указаний довід також є неспроможним. Указану слідчу дію проведено з дотриманням правил, передбачених ч. 2 ст. 228 КПК України, відповідно до якої особа, яка підлягала впізнанню, пред`явлена особі, яка впізнає, разом з іншими трьома особами тієї ж статі, які не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Жодних різких відмінностей між ними не встановлено. Більш того, всі учасники були приблизно одного й того ж віку, статі та тілобудови, були одягнутими у футболки та спортивні штани у сірих та чорних тонах, а взутими у темному спортивному взутті, мали схожі бороди та світлі і схожі риси обличчя.

Загальна мета пред`явлення для впізнання полягає в отриманні доказів, які є висновком одного з учасників процесу про результати проведеної ним ідентифікації - тотожність, схожість або відмінність осіб чи речей, представлених для ознайомлення, з ознаками, що збереглися в його пам`яті.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 КПК забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02.07.2024, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 без жодних вагань відразу впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 01.07.2024, близько 10:00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , відкрито заволоділа належним йому майном.

З огляду на викладене суд не знаходить жодних підстав вважати, що пред`явлення ОСОБА_4 потерпілому для впізнання відбулося з порушенням вимог ст. 228 КПК.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

За вимогами ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно з положеннями ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Водночас кримінальний процесуальний закон не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 07.12.2020 у справі № 728/578/19, від 29.02.2024 у справі № 607/1583/23).

Верховний Суд у постанові від 07.12.2020 у справі № 728/578/19, переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій у кримінальному провадженні за відсутності прямих доказів на підтвердження винуватості особи у вчиненні умисного вбивства, беручи до уваги сукупність досліджених непрямих доказів, а також те, що засуджена, яка проживала разом з потерпілою в одному домогосподарстві, в якому і було виявлено труп з явними ознаками насильницької смерті, не змогла послідовно й правдоподібно пояснити обставини, за яких потерпіла отримала ці тілесні ушкодження, погодився із обґрунтованістю висновків судів попередніх інстанції про доведеність винуватості засудженої у вчиненні інкримінованого їй злочину. При цьому, Верховний Суд констатував, що доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Суд бере до уваги те, що у цьому кримінальному провадженні суду надано прямі докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Основними із них є показання потерпілого, які є чіткими, деталізованими, послідовними, а також результат слідчого експерименту, за участі потерпілого та протокол пред`явлення особи для впізнання від 02.07.2024, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 . Підстав для обмови потерпілим обвинувачених не встановлено. Крім цього, здобуті за участі потерпілого фактичні дані повністю узгоджуються із іншими, дослідженими в суді доказами у їх деталях.

Дійсно, суд бере до уваги те, що органом досудового розслідування не встановлено місця знаходження мобільного телефону потерпілого. Однак, суд бере до уваги детальні показання потерпілого щодо його мобільного телефону, його опису, аксесуарів, місця і способу їх придбання, вартості, сім-картки мобільного оператора «Киїївстар» та номера абонентського зв`язку, стану його рахунку, місця звідки його викрали та обставин викрадення. Також суд враховує, що до події потерпілий, вбиваючи час, спокійно очікував на старшину, який мав забрати його у військову частину, та із яким цілком вірогідно потрібно тримати зв`язок. Однак інших таких засобів, окрім викраденого мобільного у нього не було. До події потерпілий неквапливо зайшов у двір, у якому відбулась подія кримінального правопорушення. Крім цього, після події потерпілий негайно звернувся у відповідне туристичне агенство саме для виклику поліції, оскільки його пограбували, викравши гаманець та власне засіб зв`язку - телефон. Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні підтвердив те, що бачив як потерпілий дійсно заходив в туристичне агенство, після чого до десяти хвилин прибула поліція. Зазначене також відтворено в ході слідчого експерименту. Крім цього свідок ОСОБА_11 надав показання про те, що потерпілий після події та приїзду поліції просив у нього допомоги зв`язатися із рідними саме із цих підстав, що у нього викрали гаманець та телефон. Така поведінка потерпілого поза розумним сумнівом вказує на те, що телефон у нього був саме до настання події кримінального правопорушення, був предметом злочинного посягання і мав для нього дуже важливе значення, оскільки дозволяв військовослужбовцю перед відбуттям у зону бойових дій залишатись на зв`язку із близькими особами.

Щодо ОСОБА_4 , як особи, яка у співучасті викрала мобільний телефон, суд бере до уваги показання потерпілого та дані слідчого експерименту в цій частині, а також протокол пред`явлення особи для впізнання від 02.07.2024, проведений за участі потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 . Указані докази є прямими і такими, що не викликають сумніву. Достовірність указаних даних підтверджується також даними досліджених у судовому засіданні відеозаписів. Отримані дані чітко вказують на те, що у проміжку часу між тим, як до місця перебування військового вперше зайшов ОСОБА_3 та вдруге покинув його, ніхто, окрім ОСОБА_4 не заходив. Отже в цей час, поряд із потерпілим перебували лише ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При цьому, ОСОБА_3 викрав гаманець з однієї кишені штанів, а ОСОБА_4 телефон - з іншої. Потерпілий описував активні дії двох осіб, які після їх припинення одночасно покидали місце події, при цьому першим - ОСОБА_3 , другим - ОСОБА_4 , який, з показань потерпілого дещо затримався. Тому навіть якщо взяти до уваги доводи захисника, про те, що потерпілий бачив лише силует особи, то це був силует ОСОБА_4 , який виконував активні протиправні дії відносно потерпілого, у той час, як потерпілий усвідомлював протиправну діяльність відносно себе двох осіб, розрізняв їхні дії і те, ким вони були, а також бачив хто покидав його.

Водночас, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , спростовуючи його причетність у вчиненні ним кримінального правопорушення зазначив про те, що обвинувачений не знав про злочинні наміри ОСОБА_3 .

Суд вважає безпідставними доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_4 попередньої змови на вчинення злочину.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, у тому чисті в постанові від 30.08.2022 у справі №759/14917/19, співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

При цьому, під час вчинення злочину кожен зі співучасників може вчиняти різні дії (подолання опору потерпілого, заподіяння тілесних ушкоджень, заволодіння майном), які спрямовані на досягнення єдиної мети.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Відтак, суд погоджується із доводами сторони обвинувачення, які підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами про те, що дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були послідовними, узгодженими й охоплювалися єдиним умислом. Той факт, що ОСОБА_4 безпосередньо удару потерпілому не наносив не впливає на кваліфікацію його дій, адже він свідомо, протиправно заволодів чужим майном безпосередньо після того, як ОСОБА_3 застосував до потерпілого насильство, перед тим, як забрати його особисті речі. Крім цього, про наявність попередньої змови, вказує й інша поведінка обвинувачених безпосередньо перед вчиненням злочину, на яку звернув увагу прокурор, зокрема попередня поведінка ОСОБА_4 у дворі будинку, що мала ознаки розвідки місця знаходження потерпілого, після якої до потерпілого квапливо направився ОСОБА_3 , попередньо придбавши у присутності ОСОБА_4 стакан мівіни, використаний для створення можливості нанесення удару потерпілому, після якого долучився і сам ОСОБА_4 .

Крім цього, суд, незважаючи на заперечення сторони захисту, не знаходить іншого пояснення появи обвинуваченого поряд із потерпілим саме після нанесення йому удару, окрім як попередня змова групи осіб на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із насильством. Також, на думку суду, захисник вказав на наявність двох взаємовиключних версій щодо мети перебування ОСОБА_4 на місці вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, у судових дебатах ним зазначено спершу про прибуття на місце події лише із дружиною, а не з ОСОБА_3 , і то лише для того, щоб отримати грошові кошти за раніше здану ним втор сировину. Далі зазначено про попередню домовленість піти у цю вулицю, щоб продовжити розпивати алкогольні напої з потерпілим. При цьому, якщо виходити із наявності попередньої домовленості та саме такої її мети, то не зрозуміло як така досягнута без участі ОСОБА_3 , однак за участі дружини ОСОБА_4 . При цьому, потерпілий взагалі не згадував ні під час свого допиту, ні в ході слідчого експерименту про участь будь-якої жінки. Також суду не зрозуміло чому за наявності відповідної простої домовленості щодо розпивання алкогольних напоїв і відсутності протиправної мети, чоловіки до потерпілого разом не заходили, маючи таку можливість. В ході судового розгляду встановлено, що дружина ОСОБА_4 дійсно перебувала поряд із місцем вчинення кримінального правопорушення (у протоколах огляду зазначається, як особа №3). Крім цього, була очевидцем подій, які відбувалися, оскільки ще до того, як ОСОБА_4 направився до потерпілого, вона непорушно стояла у дворі будинку, обличчям до місця, де вже перебували потерпілий та ОСОБА_16 та попрямувала на вихід лише за декілька секунд до появи на камері відео спостереження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Однак, вона відмовилась від надання показань свідка. Тому сама по собі її присутність жодним чином не виправдовує зазначеної захисником мети, а навпаки, спростовує її.

Крім цього, версія захисника не узгоджується із твердженням ОСОБА_3 про те, що потерпілому щось не сподобалось і він пішов геть від них.

Аргументи захисника про те, що ОСОБА_3 повернув викрадений гаманець завдяки його підзахисному є голослівними. Указана обставина у судовому засіданні спростована. Більш того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , у присутності своєї ж дружини, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення цікавився вмістом гаманця, простяг руку та взяв його у ОСОБА_3 . Між тим, камерами відео спостереження не зафіксовано того, що далі із гаманцем робив ОСОБА_4 та за яких обставин повернув його ОСОБА_3 . Тому факт повернення ОСОБА_3 викраденого гаманця ніяким чином не може вказувати на правосвідомість ОСОБА_4 , який, з позиції захисту, піддав осуду вчинене та сказав повернути викрадене. Більш того, виданий стороною захисту образ законослухняного та правосвідомого громадянина, суперечить поведінці ОСОБА_17 , який у той самий час спокійно, разом із сім`єю, перебував за 150 метрів від діючого військовослужбовця, залишеного ним та ОСОБА_3 без допомоги.

Також суд бере до уваги те, що під час затримання обвинувачених при них не знайдено ні грошових коштів, ні мобільного телефону потерпілого. За обставин справи указане не свідчить про відсутність їх вини у вчиненні, а про те, що вони до їх затримання розпорядились викраденим на власний розсуд. При цьому як саме: один не пригадує, інший не повідомляє. За відсутності у обвинувачених при собі речових доказів у них не було підстав переховуватися із наведених захисником мотивів. Тому аргументи захисника в цій частині щодо поведінки ОСОБА_4 як невинного є неспроможними.

З урахуванням сукупності обставин, суд оцінює поведінку ОСОБА_4 виключно як особи, яка намагається повністю уникнути відповідальності за вчинене та повністю перекласти всю відповідальність виключно на ОСОБА_3 . Крім цього, на відміну від ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 не вчиняв жодних спроб висловити жаль та співчуття потерпілому.

Беручи до уваги сукупність досліджених у суді прямих та непрямих доказів, а також неспроможність послідовно й правдоподібно пояснити обставини, за яких він перебував з потерпілим у місці вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.

Санкцією статті передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Отже вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, відноситься до тяжких злочинів згідно з ст. 12 КК України. Злочин був вчинений з прямим умислом, корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, є закінченим, вчиненим відносно діючого військовослужбовця у відповідному форменому одязі, що в умовах воєнного стану вказує на небезпечність осіб, які його вчинили для інших осіб і суспільства.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненим в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, його суспільну небезпеку, фактичні обставини справи, спосіб вчинення злочину, корисливий мотив, мету, умисну форму вини, обстановку вчинення злочину, заволодіння чужим майном безпосередньо після того, як ОСОБА_3 застосував до потерпілого насильство, вчинення злочину відносно діючого військовослужбовця у відповідному форменому одязі, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, вину не визнає, має зареєстроване місце проживання, де проживав за відсутності скарг на нього, однак за місцем проживання участі в громадському житті не приймав, є особою без освіти, без інвалідності, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, від яких має чотирьох малолітніх дітей, не має офіційного місця праці, не перебуває на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Тому суд, за встановлених обставин уважає, що справедливим, необхідним та достатнім призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної межі санкції статті, тобто у виді семи років позбавлення волі.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненим в умовах воєнного стану, повторно, за попередньою змовою групою осіб, його суспільну небезпеку, фактичні обставини справи, спосіб вчинення злочину, корисливий мотив, мету, умисну форму вини, обстановку вчинення злочину, безпосереднє застосування до потерпілого насильства перед тим, як забрати у нього особисті речі, вчинення злочину відносно діючого військовослужбовця у відповідному форменому одязі, особу обвинуваченого, який має базову середню освіту, зареєстроване місце проживання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, від яких має двох малолітніх дітей, є особою без інвалідності, не має офіційного місця праці, не перебуває на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

Як обставини, що характеризують особу ОСОБА_3 , суд визнає добровільне повернення потерпілому гаманця із документами, висловлення наміру стати на захист Вітчизни.

Намагання та спробу добровільно відшкодувати завданий збиток потерпілому чи його матері, суд також враховує як обставину, що характеризує особу винного, а не як обставину, що пом`якшує його покарання, що також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 30.11.2021 у справі №570/4724/19. При цьому, суд також враховує те, що на час постановлення рішення судом, з моменту втрати зв`язку із потерпілим та його матір`ю, обвинувачений все ж, будь-яких заходів з відшкодування збитків не вжив, зв`язку із матір`ю потерпілого не відновив. За таких умов посилання захисника на відсутність цивільних позовів, як на обставину, яка характеризує особу, є безпідставним.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд також враховує що він раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності. Після зазначених злочинів, відбувши тривалі терміни покарання у виді реального позбавлення волі 01.07.2024 ним знову вчинено тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, за обставин, що значно підвищують його суспільну небезпеку, а саме повторно, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.

При оцінці доводів захисника про наявність щирого каяття, як обставини, яка пом`якшує покарання, суд бере до уваги сталу судову практику Верховного Суду, зокрема викладену в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 166/1065/18, від 20.08.2020 у справі № 750/1503/19, від 23.09.2021 у справі № 161/12644/20, від 10.04.2024 у справі № 577/5002/20, відповідно до яких розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи. Зазначене кореспондується практикою Верховного Суду, викладеною в постановах від 02.11.2021 у справі № 643/13256/17, від 29.09.2021 у справі № 191/2785/18, від 06.07.2021 у справі № 243/3208/19, в ухвалі від 15.12.2021 у справі № 398/1439/14-к.

Суд враховує те, що обвинувачений зазначив про те, що хоче попросити вибачення у потерпілого, щоб його суворо не карали. Водночас, ОСОБА_3 визнав свою вину лише частково.

Згідно з усталеної судової практики, якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у провадженні сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Тому суд, за встановлених обставин уважає, що справедливим, необхідним та достатнім призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної межі санкції статті, тобто у виді семи років позбавлення волі.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Враховуючи наведене, суд вважає, за необхідне зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, відповідно до протоколів затримання.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до квитанції №0011667 до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області передано спецпакет № WAR1283640 із гаманцем чорного кольору та картонну коробку із одноразовим пластиковим стаканом та пластиковою ложкою (том 1, а.с. 171).

Відповідно до квитанції №0011692 до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області передано спецпакет № PSP 3258337 із футболкою та шортами салатового кольору (том 1, а.с. 182).

У межах кримінального провадження № 0000683 від 01.07.2024 ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 09.07.2024 у справі №465/5392/24 (провадження №1-кс/465/1156/24) накладено арешт на футболку салатового кольору із чорними надписами і візерунками та шорти салатового кольору із надписом чорного кольору «АІR» та чорним візерунком, котрі належать ОСОБА_4 (том 1, а.с. 180).

Крім цього, ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 09.07.2024 у справі №465/5392/24 (провадження №1-кс/465/1157/24) накладено арешт на тимчасово вилучене 01.07.2024 під час проведення огляду місця події за адресою м. Львів, вул. Городоцька, буд. 163, майно а саме: гаманець шкіряний чорного кольору торгової марки «Baellerry» (том 1, а.с. 181).

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. За наведеного, арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 09.07.2024 у справі №465/5392/24 (провадження №1-кс/465/1156/24, №1-кс/465/1157/24) слід скасувати.

Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбування покарання строк з часу затримання ОСОБА_3 та перебування під вартою - з 01.07.2024 року по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбування покарання строк з часу затримання ОСОБА_4 та перебування під вартою - з 01.07.2024 року по день набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 09.07.2024 у справі №465/5392/24 (провадження №1-кс/465/1156/24) накладений на футболку салатового кольору із чорними надписами і візерунками та шорти салатового кольору із надписом чорного кольору «АІR» та чорним візерунком, котрі належать ОСОБА_4 .

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 09.07.2024 у справі №465/5392/24 (провадження №1-кс/465/1157/24) накладений на тимчасово вилучене 01.07.2024 під час проведення огляду місця події за адресою м. Львів, вул. Городоцька, буд. 163, майно а саме: гаманець шкіряний чорного кольору торгової марки «Baellerry».

Речові докази:

- футболку салатового кольору із чорними надписами і візерунками та шорти салатового кольору із надписом чорного кольору «АІR» та чорним візерунком, які належать ОСОБА_4 та зберігаються у спецпакеті № PSP 3258337 у камері зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області - повернути власнику, ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили;

- гаманець шкіряний, чорного кольору торгової марки «Baellery», який належить ОСОБА_8 та зберігається у спецпакеті № WAR1283640 у камері зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, відповідно до квитанції №0011667 - повернути власнику, ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили;

- одноразовий пластиковий стакан та пластикову ложку, які зберігаються у картонній коробці у камері зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, відповідно до квитанції №0011667 - знищити після набрання вироком законної сили;

- диск DVD-R із записами камер відеоспостереження магазину «Грузинський хліб», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 163 (том 1, а.с. 214) - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

- диск DVD-R із записами камер відеоспостереження, розташованих за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 161 (том 1, а.с. 233) - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

- диск DVD-R із записами камер відеоспостереження, розташованих за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 163а (том 1, а.с. 246) - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1