КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №646/4741/13
Провадження № 1-в/552/43/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 м. Полтава

Колегія суддів Київського районного суду м. Полтави в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

представника ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк,

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського районного суду м. Полтави надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну призначеного покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Клопотання обґрунтував тим, що його було засуджено вироком Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 за ст. 348 КК України до довічного позбавлення волі. На даний час, з урахуванням терміну попереднього ув`язнення, він відбув більше 20 років позбавлення волі, а тому відповідно до ч.5 ст.82 КК України покарання у вигляді довічного позбавлення волі йому може бути замінено на позбавлення волі на певний строк. Також зазначив, що згідно наданої УВП-23 характеристики характеризується позитивно, має заохочення, стягнень не має, згідно висновку щодо ступеня виправлення став на шлях виправлення, просить врахувати вимоги рішення ЄСПЛ по справі "Блонський та інші проти Угорщини" № 12152/16 від 13.10.2022.

Суд, заслухавши думку засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які клопотання просили задовольнити, зазначили, що характеристика засудженого з ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» є позитивною, згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого зазначено, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення та може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, прокурора, який проти задоволення клопотання засудженого заперечив, зазначивши, що останнє є передчасним, оскільки поведінка засудженого нестабільна, останній має ряд стягнень, допускав порушення режиму утримання, не працює, органи пробації до розглчду клопотання не залучались, відсутні дані щодо відшкодування шкоди засудженим, представника установи, який покладався на розсуд суду, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, колегія суддів приходить до такого висновку.

Згідно до ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

У відповідності до положень ч.ч. 3, 12, 13 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст.ст. 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі. Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації. Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації. Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення. Форма індивідуального плану виправлення та ресоціалізації визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Засуджена особа, якій покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначено в порядку заміни більш м`яким покаранням та в якої настало право на застосування умовно-дострокового звільнення, додатково повинна подати до суду звіт про виконання індивідуального плану виправлення та ресоціалізації під час відбування більш м`якого покарання, у тому числі аналіз причин успішності або неуспішності виконання заходів, передбачених зазначеним планом.

Наказом Міністерства юстиції України від 19 січня 2023 року № 294/5 затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого».

Цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

Необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Як встановлено судом, вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.06.2015 ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 342, ч.1 ст. 263, ст. 348 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі. Згідно зазначеного вироку, строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з 08.07.2010, тобто з моменту затримання.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.06.2015 відносно ОСОБА_8 в частини призначеного покарання скасовано, та призначено покарання за ч.2 ст. 342 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ст. 348 КК України довічне позбавлення волі. Від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 342 КК України звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ст. 348 КК України, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20.03.2018 вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.06.2015 та вирок Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 змінено: ОСОБА_8 звільнено від покарання, призначеного за ч.1 ст. 263 КК України, на підставі п.3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; зазначено в резолютивній частині, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 342 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України замість п. 3 цієї статті; виключено з вироку рішення про призначення ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України та вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного йому апеляційним судом за ст. 348 КК України.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.07.2022, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015 засудженому ОСОБА_8 у строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017, з урахуванням ухвали Верховного Суду від 20.03.2018, зараховано строк попереднього ув`язнення з 08.07.2010 до 20.03.2018 включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», згідно особової справи утримується в місцях позбавлення волі з 08.07.2010 та з урахуванням зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, на даний час відбув понад 20 років призначеного покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається із наданої адміністрацією Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеристики, за час перебування ОСОБА_8 в установах виконання покарань з 10.08.2010 останній характеризувався посередньо, мав 9 стягнень, заохочень не мав, за час перебування з 14.04.2022 в ДУ «Полтавська установи виконання покарань (№23)» характеризується позитивно, стягнень не мав, має заохочення, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, з представниками адміністрації ввічливий, тактовний, має достатній рівень необхідних навичок, підтримує соціально-корисні зв`язки з батьками та сестрою. При цьому в установі перебуває на профілактичному обліку, як особа, схильна до втечі та нападу, за характером спокійний, впевнений, у спілкуванні не завжди відвертий, на заходи виховного характеру реагує задовільно, вину в скоєному злочині визнає частково.

Згідно висновку, наданого ДУ «Полтавська установи виконання покарань (№23)» щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_8 , останній став на шлях виправлення та може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк (загальна кількість балів засудженого становить 65).

Також засудженим особисто складено індивідуальний план виправлення та ресоціалізації.

Судом установлено, що на момент розгляду клопотання ОСОБА_8 формально набув право на застосування до нього ст. 82 КК України.

Водночас, призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Судом установлено, що у поведінці засудженого ОСОБА_8 мають місце позитивні тенденції у виправленні, оскільки поміж наявних стягнень, він отримав заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до обов`язків чергового по камері, однак вищевказані обставини на час розгляду клопотання останнього не доводять, що він став на шлях виправлення та невідбута частина призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінена строковим покаранням.

Також матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальше відбування покарання засудженим ОСОБА_8 в установі виконання покарань.

Згідно з ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої, правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Прийняття рішення про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі строковим покаранням не є обов`язковим, а залежить від наявності переконання суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку суду, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого ОСОБА_8 . За період відбування покарання останній має 9 стягнень та лише одне заохочення, а підтримання соціально-корисних зв`язків з родиною, здобуття вищої освіти у сфері права та спілкування з громадським організаціями не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення, враховуючи обсяг та характер вчинених засудженим діянь, явну зневагу засудженого до невід`ємного права людини на життя та не є підставою для застосування щодо засудженого пільги - заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, на думку колегії суддів, на даний час, покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк є недостатнім для виправлення засудженого ОСОБА_8 .

Враховуючи вищезазначене, клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3