ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/8780/23 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1423/24 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м.Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу заявника ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000767 від 25 березня 2023 року, -

УСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_3 .

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, заявник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити скаргу.

Перевіривши зміст апеляційної скарги та вивчивши матеріали судового провадження за скаргою заявника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000767 від 25 березня 2023 року, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов задля забезпечення принципу правової визначеності та єдності судової практики.

Статтею 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч.3 ст.392 КПК України, в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ст.307, 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Зокрема відповідно до ч.3 ст.307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора

не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги

на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

При цьому, можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийнятті за наслідками скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора про відмову у зобов`язанні органу досудового розслідування визнанні потерпілим, діючий кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Таким чином, відповідно до ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність дізнавача про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України, суддя - доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Згідно ч.5 ст.399 КПК України, копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ч.4 ст. 399 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000767 від 25 березня 2023 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_2