Справа №638/1002/25
Провадження № 1-в/638/194/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ "Олексіївська виправна колонія (№ 25)" - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання ДУ "Олексіївська виправна колонія (№ 25)" про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння,

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ДУ "Олексіївська виправна колонія (№ 25)" про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння.

У судове засідання з`явився прокурор, представник ДУ "Олексіївська виправна колонія (№ 25)" та засуджений. Представник колонії своє клопотання підтримав з підстав викладених у клопотанні, прокурор проти задоволення вказаного клопотання не заперечував.

До суду із ДУ "Олексіївська виправна колонія (№ 25)" надійшла особова справа засудженого. За результатами вивчення особової справи ОСОБА_5 судом було встановлено наступне.

15 вересня 2021 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області виніс вирок у справі № 623/3114/20, яким ухвалив наступне:

« ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 190 КК України і призначити покарання у виді 1 (ОДНОГО) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_5 вимоги статті 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк - 3 (ТРИ) роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання».

06 червня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова виніс вирок у справі № 638/3931/23, яким ухвалив наступне:

« ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185, КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 вересня 2021 року та остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць».

18 жовтня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області виніс вирок у справі № 623/1907/21, яким ухвалив наступне:

« ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 червня 2023 року визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці».

Вироки набрали законної сили, не оскаржувався.

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у вироку від 15 вересня 2021 року у справі № 623/3114/20 визнав доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що « ОСОБА_5 , 26 липня 2020 року приблизно о 16 годині, знаходячись в будинку № 11 по вул. Лубченка в м. Ізюм Харківської області ... під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон ... вартістю 1120 грн., для здійснення телефонного дзвінка. Отримавши від потерпілої мобільний телефон, ОСОБА_5 вийшов з будинку та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1120 грн».

Отже, вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 вересня 2021 року у справі № 623/3114/20 ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні 26 липня 2020 року злочину передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, встановлено, що ним було завдано матеріальну шкоду на суму 1120 грн.

Дзержинський районний суд м. Харкова вироком від 06 червня 2023 року у справі № 638/3931/23 визнав доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що «01 лютого 2023 року ... вчинив проникнення до сховища, та достовірно знаючи, що майно належить потерпілій ОСОБА_7 , викрав ..., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи, матеріальну шкоду на загальну суму 1286 грн. 37 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану".

Отже, вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 червня 2023 року у справі № 638/3931/23 ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні 01 лютого 2023 року злочину передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, встановлено, що ним було завдано матеріальну шкоду на суму 1286 грн. 37 коп.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області вироком від 18 жовтня 2023 року у справі № 623/1907/21 визнав доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що « ОСОБА_5 , в середині квітня 2021 ... таємно викрав тюнер Т-2 ТМ «Satcom», модель Т-405 у комплекті з дротом, блоком живлення та пультом ДУ, вартістю 489 гривень 00 копійок, який належить ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном, та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому, матеріальну шкоду на вказану суму...

Його дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України".

Отже, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2023 року у справі № 623/1907/21 ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні в середині квітня 2021 року злочину передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, встановлено, що ним було завдано матеріальну шкоду на суму 489 грн. 00 коп.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX). Цим законом було внесено зміни у ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що встановлює відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, було підвищено верхню межу вартості майна, викрадення якого охоплюється диспозицією цієї статті, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 2 ст. 74 Кримінального кодексу України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Оскільки Законом № 3886-IX було підвищено верхню межу вартості майна, викрадення якого охоплюється диспозицією статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто скасовано кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП, то зміни, внесені законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, суд приймає до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривен, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року. - для будь-якого платника податку.

Злочини, за які було засуджено ОСОБА_5 були вчинені:

шахрайство, що завдало матеріальну шкоду на суму 1120 грн, у 2020 році;

крадіжка, якою було завдано матеріальну шкоду на суму 1286 грн. 37 коп., у 2023 році;

крадіжка, якою було завдано матеріальну шкоду на суму 489 грн. 00 коп., у 2021 році.

Отже, у 2020 році для норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень застосовувався неоподатковуваний мінімум станом на 01 січня 2020 року у розмірі 1051,00 грн.; у 2021 році - у розмірі 1135,00 грн; у 2023 році - у розмірі 1342,00 грн.

Таким чином, заважаючи на положення Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 у 2020 році кримінального правопорушення, вартість викраденого майна не перевищувала 2102 гривні (1051х2=2102); у 2021 році - 2270 гривень (1135х2=2270); у 2023 році - 2684 гривень (1342х2=2684).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, ОСОБА_5 необхідно звільнити від покарання, призначеного йому вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 вересня 2021 року у справі № 623/3114/20; вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 червня 2023 року у справі № 638/3931/23 та вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2023 року у справі № 623/1907/21.

Виходячи з вище викладеного, керуючись частиною 2 ст. 74 Кримінального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ДУ "Олексіївська виправна колонія (№ 25)" про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння задовольнити.

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 вересня 2021 року у справі № 623/3114/20, негайно звільнити від відбуття призначеного покарання у зв`язку із усуненням караності діяння, за вчинення якого його було засуджено.

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 червня 2023 року у справі № 638/3931/23, негайно звільнити від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць у зв`язку із усуненням караності діяння, за вчинення якого його було засуджено.

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2023 року у справі № 623/1907/21, негайно звільнити від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці у зв`язку із усуненням караності діяння, за вчинення якого його було засуджено.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1