КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/835/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засіданняОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року, -

за участю:

власника майна - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.11.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004 від 04.01.2023 року та накладено арешт на майно, що вилучене 26.03.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1. Мобільний телефон «SAMSUNG», IMEI: НОМЕР_1 , темно-синього кольору, з номером м.т. оператора «Lifecell» НОМЕР_2 ;

2. Мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору (пароль не надано);

3. Мобільний телефон марки «iPhone» синього кольору (пароль не надано);

4. Стартові пакети оператора «Lifecell» та конверти з стартових пакетів з номерами мобільних телефонів: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_5 (конверт), НОМЕР_7 (разом з конвертом), НОМЕР_2 (карта без сім-чипа), НОМЕР_8 ;

5. Стартовий пакет оператора «T-Mobile», PUK-код: 94841027;

6. Стартовий пакет А-57087;

7. Стартовий пакет оператора «Київстар» з м.т. НОМЕР_9 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.11.2024 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги представник зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що не встановлено, що майно є предметом злочину, знаряддям чи засобом його вчинення. Водночас, відсутні докази, які б підтверджували, що вилучене майно містить інформацію, що має доказове значення у кримінальному провадженні.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що оскаржувана ухвала базується на припущеннях без належного обґрунтування і доказової бази, що суперечить принципу презумпції невинуватості та вимогам ст. 173 КПК України, яка регламентує порядок накладення арешту на майно. Крім того, слідчим суддею підтверджено, що вилучені мобільні телефони та стартові пакети належати законним власникам - ОСОБА_6 і її дітям, які не є підозрюваними або обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні.

Щодо поновлення строку апеляційного оскарження на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.11.2024 року ОСОБА_6 зазначає, що її не викликали на судове засідання, де вирішувалось питання про накладення арешту на майно, копію оскаржуваної ухвали вона отримала лише 04.12.2024 року.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час призначеного судового розгляду.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення власника майна, яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила задовольнити її, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що власником майна ОСОБА_6 не було пропущено строк на апеляційне оскарження на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.11.2024 року, виходячи з положень абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а її апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що Слідчим відділом Шевченківського УП ГУ НП у Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 04.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617- VIII від 22.11.2018), ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617- VIII від 22.11.2018), ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що 24.09.2024 року ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

26.03.2024 року у період часу з 14 год. 46 хв. по 22 год. 58 хв. на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 29.02.2024 (справа №761/7862/24) за місцем проживання ОСОБА_9 та його колишньої дружини ОСОБА_6 , з якою підозрюваний проживає однією сім`єю, проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_11 , донькою ОСОБА_9 , під час якого виявлено та вилучено: Мобільний телефон «SAMSUNG», IMEI: НОМЕР_1 , темно-синього кольору, з номером м.т. оператора «Lifecell» НОМЕР_2 ; Мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору (пароль не надано); Мобільний телефон марки «iPhone» синього кольору (пароль не надано); Стартові пакети оператора «Lifecell» та конверти з стартових пакетів з номерами мобільних телефонів: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_5 (конверт), НОМЕР_7 (разом з конвертом), НОМЕР_2 (карта без сім-чипа), НОМЕР_8 ; Стартовий пакет оператора «T-Mobile», PUK-код: 94841027; Стартовий пакет А-57087; Стартовий пакет оператора «Київстар» з м.т. НОМЕР_9 .

14.04.2024 року, на підставі ч. 1 ст. 98 КПК України, старшим слідчим СВ Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві винесено постанову про визнання речовим доказом зазначених речей.

14.05.2024 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва №761/14339/24 від 14.05.2024 року на зазначені речі накладено арешт.

26.09.2024 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва № 761/27540/24 від 26.09.2024 року арешт з вказаних речей скасовано.

В той же час, орган досудового розслідування зазначає, що потреба в арешті зазначеного майна на даний час не відпала з метою збереження речових доказів.

Так, протоколом НСРД від 31.01.2024 року, складеного у період з 10:00 по 15:00 встановлено зв`язок підозрюваного ОСОБА_9 , який користувався номером телефону НОМЕР_3 із свідком ОСОБА_12 , під час розмови підозрюваний ОСОБА_9 здійснював тиск на свідка, щодо ухилення від явки до правоохоронного органу.

Крім того, відповідно протоколу НСРД від 31.01.2024 року, складено у період з 15:00 по 18:00 встановлено зв`язок підозрюваного ОСОБА_9 , який користувався номером телефону НОМЕР_2 та який встановлений у телефон «SAMSUNG», IMEI: НОМЕР_1 з іншими особами. Під час розмови підозрюваний ОСОБА_9 , зокрема, вів перемовини щодо реалізації квартири АДРЕСА_2 , відповідно щодо заволодіння якої ОСОБА_9 повідомлено про підозру. Крім того, оглядом 12.07.2024 зазначеного телефону встановлено, що він був безпосередньо у володінні ОСОБА_9 - містив контакти, зокрема свідка ОСОБА_12 , інші контакти, а також файли листування щодо об`єктів нерухомості, що є доказом обставин у даному кримінальному провадженні та можуть бути використані під час розслідування виділеного кримінального провадження № 0003885.

В той же час, доступ до вмісту мобільних телефонів марки «iPhone» чорного кольору (пароль не надано); мобільний телефон марки «iPhone» синього кольору (пароль не надано) - не надано, крім того, оглядами даних телефонів, змоги щодо отримання з них інформації на даний час не виявилося за можливе, про те з урахуванням встановлення факту заволодіння іншими об`єктами, участі у кримінальному правопорушенні невстановлених осіб, а також виділенні відносно них матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0003885, потреба в арешті майна на даний час не відпала.

Тобто, в разі відшукання паролів, або знайдення технічної можливості із залученням спеціалістів до вмісту зазначених телефонів, останні можуть містити інформацію та дозволити встановити важливі фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень та осіб які вчинили кримінальне правопорушення.

Щодо стартових пакетів: оператора «Lifecell» та конвертів з стартових пакетів з номерами мобільних телефонів: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_5 (конверт), НОМЕР_7 (разом з конвертом), НОМЕР_8 ; стартового пакету оператора «T-Mobile», PUK-код: 94841027; стартового пакету А-57087; стартового пакету оператора «Київстар» з м.т. НОМЕР_9 - орган досудового розслідування зазначає, що останні могли бути використанні під час кримінального правопорушення, слугували для з`єднанням правопорушників, могли використовуватися під час вчинення кримінальних правопорушень, та на даний час здійснюється їх аналіз в рамках кримінального провадження № 0003885.

12.11.2024 року (клопотання датоване 08.11.2024 року) старший слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000004 від 04.01.2023 року, на майно, що вилучене 26.03.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 а саме на:

1. Мобільний телефон «SAMSUNG», IMEI: НОМЕР_1 , темно-синього кольору, з номером м.т. оператора «Lifecell» НОМЕР_2 ;

2. Мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору (пароль не надано);

3. Мобільний телефон марки «iPhone» синього кольору (пароль не надано);

4. Стартові пакети оператора «Lifecell» та конверти з стартових пакетів з номерами мобільних телефонів: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_5 (конверт), НОМЕР_7 (разом з конвертом), НОМЕР_2 (карта без сім-чипа), НОМЕР_8 ;

5. Стартовий пакет оператора «T-Mobile», PUK-код: 94841027;

6. Стартовий пакет А-57087;

7. Стартовий пакет оператора «Київстар» з м.т. НОМЕР_9 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.11.2024 року вказане клопотання старшого слідчого задоволено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, старший слідчий зазначив обставини вчинення кримінальних правопорушень та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам апелянта.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінальних проваджень та попередньою кваліфікацією вчинених кримінально-протиправних діянь.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси фізичної особи з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно на яке старший слідчий просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання апелянта на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки слідчим надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу власника майна, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376,395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004 від 04.01.2023 року та накладено арешт на майно, що вилучене 26.03.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1. Мобільний телефон «SAMSUNG», IMEI: НОМЕР_1 , темно-синього кольору, з номером м.т. оператора «Lifecell» НОМЕР_2 ;

2. Мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору (пароль не надано);

3. Мобільний телефон марки «iPhone» синього кольору (пароль не надано);

4. Стартові пакети оператора «Lifecell» та конверти з стартових пакетів з номерами мобільних телефонів: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_5 (конверт), НОМЕР_7 (разом з конвертом), НОМЕР_2 (карта без сім-чипа), НОМЕР_8 ;

5. Стартовий пакет оператора «T-Mobile», PUK-код: 94841027;

6. Стартовий пакет А-57087;

7. Стартовий пакет оператора «Київстар» з м.т. НОМЕР_9 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4