1-в/205/232/25
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення засудженого від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України (далі КК),

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання засудженого, відповідно до якого останній просить привести у відповідність його покарання, у зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року та декриміналізації вчиненого ним діяння.

В судове засідання прокурор, представник установи виконання покарань не з`явились, що, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 Кримінального-процесуального кодексу України (далі КПК), не є перешкодою для розгляду подання у їх відсутність. Від засудженого ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК.

Суд, вивчивши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2021 року, з урахуванням ухвали Сумського апеляційного суду від 30 січня 2023 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2020 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Також ОСОБА_4 засуджений вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Так, вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 18.12.2020 відкрито викрав майно на суму 650 гривень, 04.01.2021 таємне викрав майно на суму 1075 гривень, 27.01.2021 відкрито викрав майно на суму 2089 гривень та 01.02.2021 заволодів чужим майном шляхом обману на суму 1425 гривень.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185, 190 КК, у 2021 році становила 2270 грн.

Таким чином, оскільки суми майна, яке викрав ОСОБА_3 та яким заволодів шляхом обману від 04.01.2021 та від 01.02.2021 не перевищують суми двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, клопотання засудженого в цій частині підлягає задоволенню, а вказані епізоди злочинної діяльності підлягають виключенню з вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2021 року.

В той же час, вказаним вироком ОСОБА_3 засуджено також й за вчинення відкритого викрадення чужого майна, вчинене повторно, з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я в момент його заподіяння, тобто за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК за епізодами від 18.12.2020 та від 27.01.2021.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.

Основним безпосереднім об`єктом грабежу є право власності, а у разі вчинення грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, додатковим безпосереднім об`єктом виступають здоров`я, життя, психічна або фізична недоторканність людини.

Для такого злочину як грабіж не встановлено нижньої межі шкоди, яка може бути завдана власнику майна.

Аналогічні висновки містяться в постановах ККС ВС від 13.11.2018 у справі №401/2807/16-к, від 14.09.2021 у справі №164/154/20 та від 17.02.2022 у справі №372/868/20.

Натомість, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX) внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), зокрема до ст. 51 КУпАП, якими змінено в бік збільшення (до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) поріг відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Тобто, зазначені зміни стосуються кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190 та 191 КК.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 засуджений й за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК та вищевказаний Закон про кримінальну відповідальність не розповсюджується на вказану статтю закону України про кримінальну відповідальність, суд доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого в цій частині.

Крім того, як зазначалось вище, ОСОБА_3 засуджений також й вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК за те що він 17.06.2020 викрав майно потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 2856 гривень.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185, 190 КК, у 2021 році становила 2102 грн.

Оскільки сума викраденого майна за вказаним вироком перевищує суми двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, клопотання засудженого в цій частині також не підлягає задоволенню.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX) внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), зокрема до ст. 51 КУпАП, якими змінено в бік збільшення (до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) поріг відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

На час, до якого відносяться діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_6 , положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК).

Отже, має місце декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці майна або заволодінні майном шляхом обману або зловживанні довірою (шахрайство), вартість яких на момент вчинення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь, за вчинення яких було засуджено ОСОБА_7 , у зв`язку з чим клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст. 2, 372, 537-539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення його від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного йому вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2021 року, з урахуванням ухвали Сумського апеляційного суду від 30 січня 2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК та виключити з резолютивної частини вказаного вироку посилання суду на застосування положень ст. 70 КК.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2021 року за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за вказаним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2020 року та остаточно вважати ОСОБА_3 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

В задоволенні іншої частини клопотання засудженого ОСОБА_3 відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» для ознайомлення засудженого та негайного виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1