Провадження № 1-кс/202/866/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора групи прокурорів прокурора Центральної окружної прокуратури

м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Білозерське Донецької області, є громадянином України, має вищу освіту, неодружений, обіймає посаду начальника дільниці ТОВ СК «ДП БУД», не має на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України.

Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 31 січня 2025 року.

Згідно з матеріалами клопотання, СВ Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000402 від 14.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 206 КК України, в рамках якого 30 січня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, а саме у протидії законній господарській діяльності, тобто захопленні цілісного майнового комплексу, незаконному припиненні діяльності на цьому об`єкті та обмеженні доступу до нього, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, що заподіяла велику шкоду.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Прокурор в обґрунтування клопотання та необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, зазначив про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню ризикам, у зв`язку із чим просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. При постановлені ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 730 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 210 440 (два мільйони двісті десять тисяч чотириста сорок) гривень 00 копійок. В разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: за викликом прибувати до слідчого СВ Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; не спілкуватись із свідками та потерпілими і їх представниками у цьому кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з визначенням застави у розмірі 2 210 440,00 гривень. Вказані обставини на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам. Щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання зазначив, що альтернативний запобіжний захід не забезпечить належне виконання процесуальних обов`язків підозрюваного.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на необґрунтованість підозри та не доведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні надав письмові заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжних захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на необґрунтованість підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Звернув увагу на необґрунтований розмір застави заявлений прокурором у клопотанні, який є непомірним для підозрюваного. Надав характеризуючи підозрюваного матеріали та на підтвердження майнового стану підозрюваного надав довідку з пенсійного фонду.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав доводи своїх захисників, вину не визнав.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисників підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000402 від 14.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 206 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області та Центральної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області.

В ході досудового розслідування встановлено причетність ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

30 січня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, а саме у протидії законній господарській діяльності, тобто захопленні цілісного майнового комплексу, незаконному припиненні діяльності на цьому об`єкті та обмеженні доступу до нього, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, що заподіяла велику шкоду.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого та з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_4 кримінально протиправних дій, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

З приводу доводів захисників щодо необґрунтованості підозри, слідчий суддя зазначає про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Обґрунтованість ж підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Тож на даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких умов, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Між тим слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, на чому наполягає прокурор у клопотанні та в судовому засіданні, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який, у відповідності до ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки останній усвідомлюючи про невідворотність настання покарання за злочин, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також слідчий суддя погоджується із існуванням ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою з метою зміни або відмови їх від наданих показань, спотворення даних, що можуть свідчити про його причетність до вчинення кримінального правопорушення та зміни їх показів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В той же час, слідчий суддя не приймає до уваги існування ризиків, передбачених п. 2 ч.1 ст.177 КПК України, на наявності якого наголошує в клопотанні та в судовому засіданні прокурор, оскільки усі речі та документи, до яких ОСОБА_4 мав доступ, були вилучені під час обшуків та які на даний час перебувають в матеріалах кримінального провадження.

Також слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є лише припущеннями та жодними належними доказами не доведені.

Виходячи із зазначеного, оцінюючи в сукупності обставини вчиненого кримінального правопорушення та матеріали кримінального провадження, вважаю, що прокурором належним чином не було доведено неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу.

Так, у відповідності до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в травні 2024 року, однак при цьому слід також враховувати процесуальну поведінку підозрюваного, який в судове засідання на розгляд клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу з`явився за першою вимогою самостійно, має вищу освіту, постійне місце реєстрації та проживання, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не судимий.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, слідчий суддя доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді у вигляді цілодобового домашнього арешту за фактичним місцем проживання підозрюваного.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного певні обов`язки.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 303, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі, поклавши на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- за першим викликом прибувати до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими і їх представниками у цьому кримінальному провадженні.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибути до місця свого проживання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді до 30 березня 2025 року включно.

Ухвалу передати для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1