Справа № 478/1738/24 Провадження № 1-кп/478/111/2024
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
10 грудня 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_4 , в кінці жовтня 2024 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на смітнику неподалік свого будинку в с.Новогригорівка, Казанківської ОТГ, Баштанського району, Миколаївської області знайшов один кущ коноплі. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу канабісу, без мети збуту.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що виявлений ним кущ відноситься до рослин коноплі, умисно зірвав з цього куща три гілки коноплі, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб, та приніс їх до свого домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .
Перебуваючи на території домоволодіння де він проживає з батьками, ОСОБА_4 , заліз на горище свого будинку щоб його ніхто не побачив та поклав там три гілки коноплі щоб вони висушились. В подальшому коли вказані три гілки коноплі висохли за допомого рук перетер (подрібнив) їх, тим самим виготовив наркотичний засіб - канабіс.
В подальшому ОСОБА_4 виготовлений ним наркотичний засіб канабіс особисто вживав шляхом куріння, при цьому частину наркотичного засобу канабісу, масою у перерахунку на висушену речовину 12,957 г, поклав до коробочок, скляних ємностей та паперових згортків та заховав їх в кімнаті будинку де він проживає на території вищевказаного домоволодіння з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.
Відтак, ОСОБА_4 незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичний засіб канабіс, загальною масою в перерахунку висушену речовину 12,957 г., до його вилучення 26.11.2024 в ході обшуку.
02 грудня 2024 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України та згідно умов якої, сторони погоджуються, що:
- обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення;
- обвинуваченому має бути призначене покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Згідно з п. 8 даної угоди визначено, що сторони розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені ст. ст. 394, 424, 473, 474 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
З огляду на ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.
Суд враховує обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, якими є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам. При цьому сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст та умови цієї угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України.
Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.
Також суд з`ясував, що прокурор розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Судом роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди є:
- для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження їх права: на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України;
- неможливість оскарження в апеляційному порядку даного вироку в разі затвердження угоди з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним;
- відмова обвинуваченого ОСОБА_4 від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України (право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинені якого його обвинувачують; право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; право мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно або захищатися самостійно; право допитати свідків під час судового розгляду, клопотати про виклик свідків; право подавати докази);
Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість кримінального проступку, особу винного, який раніше, в силу ст. 89 КК України не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, враховуючи його ставлення до скоєного кримінального правопорушення, а саме щире каяття та відсутність обтяжуючих обставин.
Тому, оскільки сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити узгоджене в угоді покарання, суд вважає можливим призначити йому покарання, узгоджене сторонами в такій угоді.
Цивільний позов не заявлено.
Майнова шкода відсутня.
Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК.
Процесуальні витрати на користь держави за проведення експертних досліджень слід стягнути з ОСОБА_4 .
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 373 - 374, 475 КПК України суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та на підставі угоди про визнання винуватості від 02.12.2024 року призначити узгоджене покарання у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду.
На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1