ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3068/25
провадження № 1-кс/753/537/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні, внесеному 11 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000619, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сосни, Літинського району Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 13 лютого 2025 року матеріали клопотання передано судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що у провадженні Дарницького УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження від 11 лютого 2025 року за № 0000619, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого четвертою статті 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 лютого 2025 року приблизно о 15 год. 15 хв. ОСОБА_5 знаходячись у місті Києві по вулиці Бориса Гмирі, 7, побачив продуктовий магазин ФОП « ОСОБА_7 » який був відчинений. Маючи на меті незаконне збагачення за рахунок чужого майна та діючи з прямим злочинним умислом, спрямованим на вчинення нападу з метою

заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_5 зайшов до цього продуктового магазину та підійшовши до продавця ОСОБА_7 , яка перебувала за прилавком, розпилив їй в обличчя сльозогінну речовину з предмету, ззовні схожого на газовий балон. Після цього, ОСОБА_5 скориставшись тим, що дратівлива дія розпиленої ним речовини викликала короткочасну втрату орієнтації у ОСОБА_7 , здійснив поштовх останньої, від якого вона впала на стілець. В цей час, ОСОБА_5 переслідуючи свої корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, скориставшись короткочасною дезорієнтацією ОСОБА_7 та тим, що вона була не в змозі перешкодити його злочинним діям та чинити опір, відкрито заволодів майном, яке належить ОСОБА_7 , а саме грошовими коштами в сумі 5863 гривні, які знаходились у коробці, що стояла на прилавку магазину, забравши їх та поклавши до своєї кишені. Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденими у ОСОБА_7 коштами розпорядився на власний розсуд, спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму 5863 грн

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчинені нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, та/або суду, оскільки усвідомлюючи невідворотність реального покарання, а також тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років, з конфіскацією може спонукати до переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу в даному кримінальному провадженні, оскілки вона судом безпосередньо не допитані, а підозрюваному відомо її місце роботи, злочин був вчинений, з застосуванням насильства відносно потерпілого; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим у клопотання слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив суд клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

В обґрунтування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, для запобігання яких до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на те, що ризиком того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового слідства та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно ухилятись від явки до органу досудового слідства та суду, тобто переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, зауважив, що підозрюваний наразі перебуває на іспитовому строці за попереднім вироком суду. Також підозрюваний не має постійного місця проживання у місті Києві, проживає у знайомого, тобто постійно змінює місце проживання.

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні подав скаргу, в порядку статті 206 КПК України, на незаконне затримання підозрюваного, яку обґрунтував тим, що ОСОБА_5 був затриманий не на місці вчиненні кримінального правопорушення, а через 7 години зовсім в іншому місці, а отже у слідчого були відсутні законні підстави для його затримання. Крім того, в протоколі про затримання зазначено дві взаємовиключні підстави затримання. Також вказав, що у протоколі затримання слідчим не зазначено час складання протоколу.

ОСОБА_5 підтримав скаргу захисника та викладені в ній обставини, вказав, що коли працівники поліції його затримували, то дуже побили.

Враховуючи, що скарга на незаконне затримання подана під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу й передана слідчому судді ОСОБА_1 у судовому засіданні, зважаючи на необхідність невідкладного розгляду скарг на незаконне затримання, для недопущення протиправного обмеження прав ОСОБА_5 на свободу, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу на незаконне затримання у цьому судовому засіданні разом з розглядом питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Частинами першою, другою, третьою статті 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи; якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи; слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Звільнення особи в порядку статті 206 КПК України може бути здійснено за відсутності законної підстави такого затримання, тобто відповідного рішення слідчого судді / суду чи правоохоронних органів.

Підозрюваного затримали 11 лютого 2025 року об 21:14 год на підставі статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України за адресою: м. Київ, вул. М. Гречка, 1д

Як вбачається з протоколу затримання від 11 лютого 2025 року підозрюваному повідомлено підстави його затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснені права за статтею 42 КПК України та повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про затримання підозрюваного та місце його подальшого перебування.

З протоколу затримання вбачається, що підозрюваний будь-яких заяв чи клопотань не заявляв. Під час особистого обшуку у підозрюваного було вилучено мобільний телефон, два газових балончика, палка резинова, кайданки та два ключі, шапка-баф, куртка чорного кольору, штани та сіро-зелені кросівки, які були поміщені до спецпакету.

Як вбачається з клопотання про застосування запобіжного заходу, підозрюваний у магазині за адресою: Гмирі, 7 розпилив в обличчя продавця сльозогінну речовину з предмету, ззовні схожого на газовий балон, викрав кошти із каси магазину та зник з місця вчинення злочину. Надалі працівники поліції здійснили ряд розшукових дій з використанням технічних можливостей ОТЗ, інформаційно-аналітичної підтримки СКА Дарницького УП та УКА ГУКНП в м. Києві та з силовою підтримкою ППОП № 1 викрили та затримали підозрюваного.

Таким чином, враховуючи дії підозрюваного, те, що він зник з місця вчинення кримінального правопорушення, та зважаючи, що на встановлення місця його знаходження потрібен був певний час, доводи скарги на незаконне затримання ОСОБА_5 є необґрунтованими, а така скарга задоволенню не підлягає. Відсутність у протоколі затримання часу його складання, зважаючи на зазначення часу фактичного затримання підозрюваного, який ним не заперечувався, не може свідчити про безпідставне та незаконне затримання підозрюваного.

Також слідчий суддя враховує, що у протоколі затримання ПІБ та дата народження підозрюваного зазначено як « ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », а відповідно до постанови слідчого від 12 лютого 2025 року про уточнення даних зазначено, що підозрюваним є саме « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Стосовно поданого клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 надав письмові заперечення, які підтримав у судовому засіданні. Просив суд у задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний, підтримав позицію адвоката, зазначив, що кримінальне правопорушення, в якому його підозрюють він не вчиняв, він наразі проживає у знайомого, але поїхав в готель, щоб трохи від нього відпочити, ходив по вулицям просив грошей у людей. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації у м. Вінниці.

Вислухавши прокурора, захист, підозрюваного, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Дарницького УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження 11 лютого 2025 року за № 0000619, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого четвертою статті 187 КК України.

11 лютого 2025 року у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 було затримано.

12 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої; протоколом огляду місця події, протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання, протоколом огляду відеозапису від 12 лютого 2025 року; протоколом затримання в порядку статті 208 КПК України; іншими матеріалами кримінального провадження, в їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у пункті 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України.

Дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_5 в інкримінованому злочині, так як надані слідчим докази свідчать про те, що підозрюваний міг вчинити інкриміновані дії при зазначених у клопотанні обставинах.

Отже, слідчий суддя вважає, що має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України, докази можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення є достатніми.

Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог частини першої статті 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Злочин, передбачений частиною четвертою статті 187 КК України відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із частиною другою статті 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з клопотання, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, беручи до уваги пояснення підозрюваного в судовому засіданні, а також особистість ОСОБА_5 , зокрема те що він під час затримання повідомив працівникам поліції неправдиві відомості про свої анкетні дані (ПІБ, дата народження), відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного офіційного місця роботи, стримуючих факторів, постійного місця проживання, зокрема у м. Києві, проживання у знайомого/готелі, слідчий суддя погоджується з тим, що на даний час наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Санкція особливо тяжкого злочину, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Поруч з тим, слідчий суддя враховує, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Слідчий суддя враховує той факт, що діючий на території України режим обмеження виїзду за кордон військовозобов`язаних чоловіків жодним чином не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки стосується обмеження виїзду за кордон у законний спосіб та не виключає можливості здійснення спроб перетнути кордон незаконно, з огляду на те, що наразі частина державного кордону України не контролюється, а тому такий спосіб не може виключатися, як неможливий.

Також на думку слідчого судді обґрунтованим є ризик впливу на потерпілу, оскільки усвідомлюючи міру покарання, яка може бути до нього застосовано за вироком суду, він може вчинити дії, які призведуть до зміни нею своїх показань, враховуючи те що потерпіла впізнала підозрюваного за фотознімками, бо запам`ятала його до того як він застосував до неї слізогінний засіб.

Слідчий суддя також вважає обґрунтованими ризики вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та можливості підозрюваним перешкоджати кримінальному провадження, з огляду на спосіб вчинення цього кримінального правопорушення, мотиву, відношення до вчиненого та поведінку підозрюваного, а також враховуючи те, що він немає офіційного місця роботи, постійного заробітку (доходу).

Варто додати, що ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Тобто кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Необхідно наголосити, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим суддею враховується те, що вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 січня 2019 року ОСОБА_5 засуджений за частиною другою статті 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців, а вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2024 року засуджений за частиною четвертою статті 185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням іспитового строку на 3 роки.

Згідно із частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені, на думку слідчого судді, обставини свідчать, що прокурор довів обставини, передбачені пунктом 1 частиною першою статті 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачені пунктами 2, 3 тобто існування ризиків та наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу як - тримання під вартою (пункти 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України), який є винятковим запобіжним заходом, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що застосування до підозрюваного лише такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою є, наразі, необхідним для запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, як встановлено і неможливість застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу. А отже, стосовно підозрюваного підлягає застосуванню запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В той же час, під час судового засідання не встановлено обставин можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу як домашній арешт, оскільки з огляду на обставини вчинення цього кримінального правопорушення (застосування насильства), віддаленість місця реєстрації від м. Києва (м. Вінниця) та особистість підозрюваного, такий запобіжних захід не буде дієвим.

Отже, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на шістдесят днів підлягає задоволенню.

При цьому слідчий суддя зазначає, що строк тримання під вартою 60 днів рахується з моменту фактичного затримання підозрюваного, а саме з 11 лютого 2025 року з 21:14 год.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із частиною четвертою вказаної статті слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчинено із застосуванням насильства.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, застосувавши до потерпілої слізогінний газ, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

При цьому, слідчим суддею також перевірено, що підозрюваному ОСОБА_5 12 лютого 2025 року було відповідно до вимог статей 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України, що свідчить про відсутність порушень прав підозрюваного.

Стосовно заяви підозрюваного про те, що його побили працівники поліції при затриманні, слідчий суддя у порядку статті 206 КПК України доручає прокурору Дарницької окружної прокуратури ОСОБА_3 провести у визначеному кримінальним процесуальним законодавством порядку дослідження фактів, викладених в усній заяві підозрюваного, зафіксованій технічним засобом, про застосування до нього фізичного насильства.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану у порядку статті 206 КПК України - залишити без задоволення.

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 квітня 2025 року до 21:14 год.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не визначати.

Строк дії ухвали до 21:14 год. 11 квітня 2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Доручити прокурору Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 провести у визначеному кримінальним процесуальним законодавством порядку дослідження фактів, викладених в усній заяві підозрюваного, зафіксованій технічним засобом, про застосування до нього фізичного насильства.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду проголошено 18 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1