КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа № 552/2926/25
Провадження № 1-кс/552/769/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.25 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 щодо незаконного затримання ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

11.04.2025 року на розгляд до слідчого судді Київського районного суду м. Полтави надійшла скарга ОСОБА_2 щодо незаконного затримання ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання ОСОБА_2 зазначила, що 10.04.2025 о 07:10 год, по АДРЕСА_1 , в її присутності було викрадено невідомими особами у формі, що схожа на поліцейську та військову її чоловіка ОСОБА_3 . Вказані особи підвищували голос, порушували конституційні права, застосовуючи силу, заштовхнули ОСОБА_3 в автомобіль, допомагали їм в цьому посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване по АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 у розшуку не перебуває, не вчиняв жодного кримінального правопорушення, обвинувальний акт, чи ухвала про тримання під вартою відносно нього не складались. Одночасно вона звернулась з клопотанням щодо незаконного затримання ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

На підставі викладеного ОСОБА_2 , яка діє в інтерсах ОСОБА_3 , просить слідчого суддю відкрити провадження за клопотанням на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України, звільнити її чоловіка ОСОБА_3 , вилучити відеодакази з бодікамер у зазначених невідомих осіб у поліцейській та військовій формі для проведення слідства.

Ознайомившись із клопотанням, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Згідно зі ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної вади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) - установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції закону від 18 травня 2024 року з наступними змінами і доповненнями, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

При цьому, зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, встановлений ст. 303 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу дотримуватися прав особи за умови, якщо вона тримається під вартою.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_3 не являється особою, яка тримається під вартою, не є особою, яка затримана неуповноваженою особою, не утримується правоохоронними органами у зв`язку проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до змісту поданого клопотання, предметом оскарження являється незаконне позбавленої волі особи, вчинене працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такі дії не відносяться до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, визначених ст. 303 КПК України, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. При цьому, службові (посадові) особи ТЦК та СП чи військової частини не відносяться до уповноважених осіб рішення, дії чи бездіяльність яких може бути оскаржено у відповідності до Глави 18 КПК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу скаржниці на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ТЦК та СП чи військової частини при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно з якою, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, «post factum», оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі №766/22242/17.

Крім того, у разі порушення прав та законних інтересів ОСОБА_3 службовими (посадовими) особами ТЦК та СП чи військової частини при здійснення ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, відповідна особа чи уповноважений нею представник не позбавлені права на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства, а вразі вчинення щодо неї протиправних дій, що містять ознаки кримінального правопорушення до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за клопотанням.

Керуючись ст. ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 щодо незаконного затримання ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1