Справа №751/1236/25
Провадження №1-кп/751/169/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000454 від 29 січня 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Борзнянського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, 2021 року народження, працюючого в Чернігівському вищому професійному училищі майстром виробничого навчання, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2025 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000454 від 29 січня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ст. 366-3 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від

25 лютого 2025 року за наслідками проведення підготовчого судового засідання призначено судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акта.

11 березня 2025 року у судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 подав угоду про визнання винуватості, укладену 07 березня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні

№ 0000454 від 29 січня 2025 року прокурором Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника ОСОБА_5 , яка погоджена заступником керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Згідно з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 21 січня 2019 року

№ 003о/с ОСОБА_4 призначено на посаду молодшого інспектора 8 відділу управління оперативної служби ГУНП в Чернігівській області.

Згідно п. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року № 3781-XII

ОСОБА_4 був працівником правоохоронного органу, наділеним функціями представника влади, у зв`язку з чим, відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України являвся службовою особою та суб`єктом декларування згідно підпункту «з» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 07 квітня

2022 року № 135о/с ОСОБА_4 звільнено з посади молодшого інспектора 8 відділу управління оперативної служби ГУНП в Чернігівській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з абзацом першим ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Абзацом першим ст. 52-1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що стосовно осіб, зазначених у підпунктах «в», «г», «д», «е», «з», «и» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, які за посадами, що вони займають, належать до кадрового складу розвідувальних органів України та/або займають посади, перебування на яких пов`язане з державною таємницею у зв`язку з безпосереднім здійсненням такими особами оперативно-розшукової, контррозвідувальної, розвідувальної діяльності, осіб, які безпосередньо забезпечують безпеку посадових осіб відповідно до Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб», а також осіб, які претендують на зайняття таких посад, та осіб, які припинили діяльність, заходи, передбачені розділом VII цього Закону, організовуються і здійснюються у спосіб, що унеможливлює розкриття належності таких осіб до відповідних державних органів чи військових формувань, у порядку, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 12 жовтня

2023 року № 3384- IX), особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом № 3384- IX, подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», проживаючи за адресою:

АДРЕСА_1 , діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, всупереч вимогам ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, в період якого він перебував на посаді молодшого інспектора 8 відділу управління оперативної служби ГУНП в Чернігівській області, у строк до 31 січня 2024 року.

Крім того, ОСОБА_4 після звільнення 07 квітня 2022 року з посади молодшого інспектора 8 відділу управління оперативної служби ГУНП в Чернігівській області, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, всупереч вимогам абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» не подав за період не охоплений раніше поданими деклараціями з 01 січня 2022 року по 07 квітня 2022 року, декларацію при звільненні особи, уповноваженої на виконання функцій держави за формою, що визначена Національним агентством з питань запобігання корупції, у строк до 31 січня 2024 року.

Також, ОСОБА_4 після звільнення 07 квітня

2022 року з посади молодшого інспектора 8 відділу управління оперативної служби ГУНП в Чернігівській області, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, всупереч вимогам абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави після звільнення за 2022 рік у строк до 31 січня 2024 року.

Такі дії ОСОБА_4 , які виразились в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», сторона обвинувачення кваліфікувала за ст. 366-3 КК України.

Угода про визнання винуватості укладена 07 березня 2025 року в приміщенні Чернігівської обласної прокуратури за адресою: м. Чернігів,

вул. Князя Чорного, 9, в службовому кабінеті № 207, у порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 472 КПК України, в рамках кримінального провадження № 0000454 від 29 січня 2025 року.

Сторонами цієї угоди є: - прокурор у кримінальному провадженні прокурор прокурором Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі статей 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні

№ 0000454 від 29 січня 2025 року; - обвинувачений у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Угода про визнання винуватості укладена між сторонами за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 .

Угода про визнання винуватості погоджена заступником керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Угода про визнання винуватості містить: формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що наведено вище за текстом мотивувальної частини вироку; істотні для кримінального провадження обставини; беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого злочину; узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Так, згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого

ОСОБА_4 за ст. 366-3 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Також, сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за ст. 366-3 КК України основне із застосуванням ст. 69-2 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень, та додаткове у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України на строк 1 рік. Обвинувачений ОСОБА_4 дав згоду на призначення зазначеного покарання судом.

Угода про визнання винуватості також містить інформацію про роз`яснення належним чином обвинуваченому ОСОБА_4 : - про наслідки її укладання та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України; - про наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України; - про наслідки відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Угода про визнання винуватості скріплена підписами сторін (прокурора і обвинуваченого), а також підписана захисником ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні, зазначивши, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості й призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджене покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, за викладених в угоді про визнання винуватості обставин.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні, підтримавши позицію свого підзахисного, проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував та просив суд її затвердити.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 ознайомлений та усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також розуміє та погоджується з покладеними на нього обов`язками. Крім того, судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена між сторонами добровільно, тобто без застосування примусу, погроз, насильства та не є наслідком обіцянок, дій або інших обставин, ніж ті, які нею передбачені.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, встановивши, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого останній визнає себе винуватим, вид та розмір покарання та інші визначені в угоді заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, і наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши відповідність укладеної угоди про визнання винуватості вимогам закону, приходить до висновку про те, що мало місце діяння, передбачене

ст. 366-3 КК України, та про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень статей 50, 65 КК України з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, від якого потерпілих немає, будь-якої майнової, моральної, фізичної шкоди не завдано, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таким чином, суд вважає, що узгоджене сторонами угоди основне покарання із застосуванням положень ст. 69-2 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 366-3 КК України, у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень, та додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України на строк 1 рік відповідає загальним засадам його призначення, які встановлені законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, враховуючи, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, умови угоди про визнання винуватості також відповідають вимогам КПК України та КК України, суд вбачає наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 50, 65, 69-2, 366-3 КК України, статтями 2, 373, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 березня

2025 року у кримінальному провадженні № 0000454 від 29 січня 2025 року між прокурором Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника ОСОБА_5 , яка погоджена заступником керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69-2 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України на строк 1 рік.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначено ч. 2 ст. 473 КПК України.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1