Провадження № 1-кп/761/437/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2018, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

установив:

І. Історія провадження.

У провадженні судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_7 перебувало кримінальне провадження № 0007691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2018, відносно Особа_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Ухвалою суду від 04.09.2018 призначено обвинувальний акт до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 30.10.2018 у цьому кримінальному провадженню призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2023 у справі № 761/33618/18 визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 09.05.2023 прийнято до провадження та призначено судове засідання по розгляду обвинувального акту.

Ухвалою суду від 24.07.2024 оголошено в розшук обвинуваченого Особа_1, матеріали кримінального провадження відносно нього виділено в окреме провадження та зупинено до його розшуку.

ІІ. Формулювання обвинувачення за обвинувальним актом та стаття (частина статі) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3

16.07.2018, приблизно о 00 годин 15 хвилин, Особа_1, перебуваючи разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по вулиці Володимирській, 24 в м. Києві , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, вчинили хуліганство, при наступних обставинах.

Так, 16.07.2018, приблизно о 00 годин 15 хвилин, Особа_1 перебував по вул. Володимирській, 24 в м. Києві разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 . У цей час Особа_1 та ОСОБА_3 вийшли на проїжджу частину біля будинку № 24 по вул. Володимирська в м. Києві, та почали зупиняти проїжджі автомобілі, створюючи аварійну ситуацію. Після чого вийшли на тротуар та безпричинно розпочали провокувати конфлікт з гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які разом проводили свій вільний час. В цей час Особа_1 та ОСОБА_3 з хуліганських спонукань, безпричинно почали виражатися нецензурними виразами в їх сторону, при цьому Особа_1 на раптово виниклих неприязних відносинах, з хуліганських спонукань, безпричинно почав наносити удари руками в область голови та тулуба ОСОБА_9 , який в цей час намагався припинити хуліганські дії останніх, чим спричинили йому легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Продовжуючи хуліганські дії, Особа_1 діючи у групі з ОСОБА_3 , 16.07.2018, приблизно о 00 годин 17 хвилин, прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм і правил поведінки у суспільстві, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі, безпідставно, висловлюючись нецензурною лайкою, продовжив наносити удари руками по тілу ОСОБА_9 , внаслідок чого останній впав на землю проїжджої частини вулиці біля будинку № 24 по вул. Володимирській в м. Києві, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження.

У цей час, ОСОБА_3 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі, безпідставно, висловлюючись нецензурною лайкою, почала наносити удари руками в область голови ОСОБА_8 , нанісши не менше 5 ударів, чим спричинила їй легких тілесних ушкоджень. Продовжуючи свої хуліганські дії, Особа_1 діючи у групі з ОСОБА_3 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної не поваги до суспільства, підійшов на близьку відстань до ОСОБА_8 та наніс їй один удар в область голови, а саме: по обличчю чим спричинив легкого тілесного ушкодження. Хуліганські дії Особа_1 та ОСОБА_3 намагалися припинити перехожі особи, але останні свої хуліганські дії не припиняли вчинивши опір особам, які намагалися припинити їх хуліганські дії.

Хуліганські дії Особа_1 та ОСОБА_3 продовжувались приблизно 10 хвилин та були припинені перехожими громадянами.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, поєднане з опором особам, які намагалися припинити їхні хуліганські дії, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

ІІІ. Позиція сторін судового провадження.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, оскільки з часу вчинення кримінального правопорушення, тобто з 16.07.2018, минуло 5 (п`ять) років.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання свого захисника та не заперечувала проти звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання захисника ОСОБА_6 , зазначивши, що підстав, визначених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, які б свідчили про зупинення або переривання перебігу строків давності у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не встановлено, а тому вважав за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити відносно неї кримінальне провадження.

Представник потерпілих - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував з приводу обставин, викладених у клопотанні сторони захисту щодо закінчення строку давності у кримінальному провадженні, просив врахувати, що до підозрюваної застосовувався привід. Вважав за можливе цивільні позови потерпілих до ОСОБА_3 , залишити без розгляду.

IV. Положення закону, якими керувався суд.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч. 3 ст. 296 КК України дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони були вчинені особою, раніше судимою за хуліганство, чи пов`язані з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, чи іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, - караються позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

V. Висновки та мотиви суду.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Зі змісту пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення випливає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується остання, відноситься законом до нетяжких злочинів.

Жодних відомостей про те, що протягом здійснення кримінального провадження обвинувачена вчиняла дії, направленні на ухилення від суду чи органу досудового розслідування, суду не надані та таких не встановлено.

Відповідно до відомостей, наданих під час судового засідання, підстав, визначених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, які б свідчили про зупинення або переривання перебігу строків давності у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 судом не встановлено.

Судом встановлено, що обвинуваченій ОСОБА_3 зрозуміло її право на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення на підставі ст. 49 КК України та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Таким чином, оскільки з часу вчинення кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_3 , а саме з 16.07.2018 минуло понад 5 (п`ять) років, в судовому засіданні не встановлено правових перешкод щодо задоволення клопотання захисника з приводу звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, а отже суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а ОСОБА_3 - звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Слід зазначити, що в матеріалах кримінального провадження відсутні жодні відомості, які б свідчили про визнання обвинуваченою своєї вини у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, а тому суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам кримінального провадження про таке.

Так, відповідно до постанови Верховного Суду № 552/5595/18 від 29.07.2021 невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Виходячи з положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченої, а отже невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності її згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації нею свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням нею своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Також суд звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Отже, під час вирішення питання застосування положень ст. 49 КК України позиція потерпілих не є вирішальною щодо закриття і не є перешкодою до виконання імперативних вимог процесуального закону (постанова Верховного Суду від 03.06.2021 у справі № 344/7812/16-к).

VI. Інші питання, які вирішуються судом.

Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, процесуальні витрати у кримінальному провадженні інкриміновані обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно віднести на рахунок держави.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов у кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи постановлення виправдувального вироку у зв`язку із встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаній вище нормі закону.

Зазначена позиція кореспондується із практикою, зокрема з постановою Верховного Суду від 10.07.2021 у справі № 161/694/20.

Враховуючи системний аналіз норм КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

Таким чином, позовні вимоги у кримінальному провадженні № 0007691 від 16.07.2018 до обвинуваченої ОСОБА_3 слід залишити без розгляду.

Слід зазначити, що залишення без розгляду позовних вимог до обвинуваченої ОСОБА_3 не позбавляє потерпілих можливості звернутися із такими вимогами в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 КПК України).

Керуючись ст.ст. 2, 7, 49, 128-129, 284-286, 288, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закрити кримінальне провадження № 0007691, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2018, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку зі звільненням останньої від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди - залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, з урахуванням заяви від 26.10.2018 про зміну підстав цивільного позову у кримінальному провадженні - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення судово-медичних експертиз під час досудового розслідування віднести на рахунок держави, а саме процесуальні витрати за проведення:

- судово-медичної експертизи від 15.08.2018 № 1366/е у розмірі 809 (вісімсот дев`ять) гривень 55 копійок;

- судово-медичної експертизи від 20.08.2018 № 1367/е у розмірі 898 (вісімсот дев`яносто вісім) гривень 45 копійок.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_10