УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 242/241/24

провадження № 51 - 5337 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року про відмову у відкритті провадження,

установив:

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02 липня 2024 року зупинено судове провадження у кримінальному провадженні

№ 0000804 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі - КК), та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5

ст. 191 КК, до їх звільнення з військової служби.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 16 вересня 2024 року відмовив

у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вказану ухвалу місцевого суду, у зв`язку з тим, що скаргу було подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вказану ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що у місцевого суду не було підстав для зупинення провадження стосовно обвинувачених, натомість суд апеляційної інстанції проігнорував цю обставину та безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів (далі - Суд), перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію судового рішення, дійшла висновку про таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції Україниоднією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з приписами ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Відповідно до ч. 2 вказаної норми, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першоюцієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Таким чином, ухвала суду першої інстанції, якою зупинено судове провадження, окремому оскарженню не підлягає.

Як вбачається з копії ухвали місцевого суду, наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень, цей суд проаналізував довідки, надані стороною захисту, відповідно до яких обвинувачені проходять військову службу, безпосередньо беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, перебувають в населених пунктах, вказаних у довідках Донецької та Луганської областей, у тому числі

й на час розгляду клопотання, та зупинив судове провадження у справі до звільнення обвинувачених з військової служби.

Не погоджуючись з таким рішенням місцевого суду, прокурор звернувся

з апеляційною скаргою на це рішення місцевого суду.

Суддя апеляційного суду, врахувавши приписи ч. 2 ст. 392 КПК, та встановивши, що зазначена ухвала місцевого суду апеляційному оскарженню не підлягає,

діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону та дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження

на підставі ч. 4 ст. 399 КПК.

Водночас Суд не вважає, що відмовляючи у відкритті провадження, апеляційний суд порушив вимоги кримінального процесуального закону, залишивши поза увагою загальні засади кримінального провадження, якими забезпечується право особи на апеляційне оскарження судових рішень.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку

із оскарженням судового рішення, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження права особи на апеляційне оскарження судового рішення.

Суд звертає увагу, що зупинення судового провадження у справі є тимчасовою перервою у здійсненні провадження судом, що викликана однією із визначених

у ст. 335 КПК обставин, після усунення якої судове провадження продовжується.

Така позиція узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду (див.: ухвала від 22 серпня 2022 року у справі № 678/136/21 (провадження 51 - 2413 ск 22), ухвала від 02 січня 2023 року у справі № 991/4509/22 (провадження

№ 51 - 4269 ск 22), ухвала від 13 березня 2023 року у справі № 761/22125/19 (провадження № 51 - 1474 ск 20), ухвала від 18 травня 2023 року у справі

№ 367/1848/21 (провадження № 51 - 3005 ск 23), ухвала від 23 травня 2024 року у справі 468/1237/23 (провадження № 51 - 2679 ск 24)).

Доводи прокурора щодо незаконності ухвали місцевого суду, якою було зупинено судове провадження, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції при розгляді його касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду, якою відмовлено

у відкритті апеляційного провадження.

З огляду на викладене Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.

Оскільки з касаційної скарги, наданої копії судового рішення вбачається, що підстав для її задоволення немає, Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК вбачає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2024 рокучерез відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3