Провадження №1-кп/522/3470/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси угоду про визнання винуватості, разом із обвинувальним актом, який надійшов із Одеської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000438, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2.10.2024року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, із неповною вищою освітою, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 приблизно о 08 год. 30 хв. 02.10.2024 року, керуючи автомобілем марки «Mazda 3» н/3 НОМЕР_1 був зупинений співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП НПУ на тимчасовому мобільному блок-пості, розташованому за адресою: м. Одеса, площа Старосінна, 35 (координати: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), для проведення співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 мобілізаційних заходів в умовах воєнного стану, зокрема заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів. В цей же час ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан, і оголошено загальну мобілізацію, виник намір, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом самовільної відмови від отримання повістки про прибуття до ТЦК, і на залишення блок-посту, з метою ухилення від виконання визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, для визначення їх призначення на особливий період.

На виконання свого злочинного наміру, о 08 год. 43 хв. 02.10.2024 року ОСОБА_3 , діючи умисно, реалізуючи власний намір, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці, знаходячись на тимчасовому мобільному блок-посту, розташованому за адресою: м. Одеса, площа Старосінна, 35, керуючи автомобілем марки «Mazda 3» н/з НОМЕР_1 різко почав рух, та спричинив наїзд на співробітника ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виконував свій службовий обов`язок, в результаті чого один із них - ОСОБА_7 опинився на капоті вказаного автомобіля, та отримав тілесні ушкодження. ОСОБА_3 , при цьому, не зупиняючи автомобіль марки «Mazda 3» н/з НОМЕР_1 , яким керував, і не дозволяючи таким чином цьому співробітнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виконував свої службові обов`язки, безпечно зійти з капота автомобіля, продовжив рух до Привокзальної площі м. Одеса.

За таких обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.114-1 КК України перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що описано у обвинувальному акті, та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 21.11.2024 року.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання згідно до угоди від 21.11.2024 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання відповідно до угоди від 21.11.2024 року.

Потерпілій ОСОБА_7 до судового засідання не з`явився, звернувся до суду із письмовою заявою від 16.12.2024 року, у якій просив судове засідання проводити без його присутності, не заперечував проти затвердження указаної угоди, та зазначив, що претензій у нього до обвинуваченого ОСОБА_3 немає.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

Згідно до вимог п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Згідно до матеріалів кримінального провадження 21.11.2024 року була укладена угода про визнання винуватості між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №000438від 2.10.2024 року.

Відповідно до п.4 зазначеної угоди від 21.11.2024 року ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушень в обсязі обвинувального акту.

Також відповідно до п.5 зазначеної угоди від 21.11.2024 року сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покаранняза ч. 1 ст. 114-1 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням строком від 1 до 3 років (в межах санкції статті 75 КК України), та покласти на нього обов?язки, передбачені ст.76 КК України.

20.11.2024 року потерпілий ОСОБА_7 надав письмову згоду прокурору ОСОБА_4 на укладення вище указаної угоди про визнання винуватості між стороною обвинувачення та підозрюваним ОСОБА_3 (а.с.№14).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Крім того, судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосовано у разі затвердження угоди про визнання винуватості.

Згідно до вимог ч.6 ст.474 КПК України дослідивши угоду про визнання винуватості, суд переконався, що сторони добровільно уклали зазначену угоду, що укладена угода була добровільним волевиявленням обвинуваченого, та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Перевіряючи угоду на відповідність ч.7 ст.474 КПК України суд вважає, що зазначена угода від 21.11.2024 року про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та закону, дії обвинуваченої кваліфіковані правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, немає підстав вважати, що угода не була добровільною, немає підстав вважати, що умови угоди неможливо виконати, є фактичні підстави для визнання винуватості.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що зазначена угода про визнання винуватості повинна бути затверджена судом.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.114-1 КК України, як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, що він позитивно характеризується за місцем проживання, та обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що він раніше не судимий, що він має на утриманні дружину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебуває на 7 місяці вагітності, що підтверджується медичною довідкою Міського полового будинку №1 від 27.11.2024 року за №374, та враховує надання обвинуваченим ОСОБА_3 благодійного внеску на потреби ЗСУ у розмірі 150 000 грн., що підтверджується банківською квитанцією №36 від 21.11.2024 року.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, приймаючи до уваги наявність зазначених п`яти пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що із метою запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень обвинуваченим, та з метою його виправлення йому необхідно призначити покарання без ізоляції від суспільства у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, та звільнити указаного обвинуваченого від відбування покарання, із випробуванням, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, як визначено в угоді про визнання винуватості від 21.11.2024 року, та додаткові обов`язки, передбачені п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання, згідно до угоди від 21.11.2024 року буде достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень цим обвинуваченим.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що указана угода про визнання винуватості від 21.11.2024 року відповідає вимогам ч.7 ст.474 КПК України, та повинна бути затверджена судом.

На підставі вимог ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами ч.1 цієї статті. На підставі зазначеного, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання, по зазначеному вироку суду, строк її перебування під вартою з 2.10.2024 року до 23.12.2024 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.100, 367-371, 373, 374, 376, 395, 474, 476, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду, укладену 21 листопада 2024 року про визнання винуватості між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №000438від 2.10.2024 року із наданням потерпілим ОСОБА_7 письмової згоди прокурору на укладення угоди.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті позбавлення волі - 5 / п`ять/ років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 2 /два/ роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 2 /два/ роки покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.3 ст.76 КК України строком на 2 /два/ роки покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 23.12.2024 року. Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати, та звільнити його з-під варти у залі суду.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 2.10.2024 року до 23.12.2024 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд, з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а також у касаційному порядку, що визначено у п.1 ч.3 ст.424 КПК України. Вирок першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1

23.12.2024