Номер провадження: 11-кп/813/1025/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2024 року, у кримінальному провадженні №0000235, внесеному до ЄРДР 24 квітня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с .Холмське Арцизького району Одеської області, м. Одеса, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16.08.2024 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung Galaxy S6 Edge 32 GB», - повернуто за належністю власнику.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1514 гривень 56 копійок на користь держави.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи умисел на отримання чужого майна, в умовах воєнного стану, вирішив вчинити корисливе кримінальне правопорушення, направлене на заволодіння чужим майном мобільним телефоном «Samsung Galaxy S6 Edge 32 GB», що належав ОСОБА_10 .

16.08.2024 року близько 14 годин 30 хвилин ОСОБА_8 , проходячи біля 3 під`їзду житлового будинку № 178/1, розташованого по вулиці Люстдорфська дорога в м. Одесі, побачив на лавочці біля дому чоловічу сумку невеликого розміру, яка належить малолітньому ОСОБА_10 , який в цей час знаходився поряд з зазначеною лавкою. Після чого, в ОСОБА_8 виник раптовий, корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, де об`єктом свого злочинного посягання останній визначив майно, яке належить ОСОБА_11 та знаходиться в середині вказаної чоловічої сумки.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, наблизився до лавки, де знаходилась вищевказана чоловіча сумка, з якої відкрито викрав мобільний телефоном марки «Samsung Galaxy S6 Edge 32 GB», чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 , вартістю 1710,33 гривень, з сім картою ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_2 , який поклав у лівий карман одягнутих на ньому джинсів.

Після чого, ОСОБА_8 , відкрито викравши зазначений мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S6 Edge 32 GB», з місця вчинення злочину втік, тим самим своїми злочинними діями спричинив малолітньому потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток у сумі 1710,33 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, якій зазначила, що оскаржуваний вирок необхідно змінити, призначивши обвинуваченому більш м`яке покарання, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність та неповноту судового слідства, при цьому висновки суду першої інстанції не відповідають особі обвинуваченого, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого, що полягає в наступному:

- під час судового розгляду обвинувачений у повному обсязі визнав свою провину, щиро розкаявся у скоєному, крім того, ним були відшкодовані всі збитки, завдані вчиненим ним кримінальним правопорушенням;

- у ході судового розгляду законний представник малолітнього потерпілого заявив, що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, та не заперечує щодо призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої ч.4 ст.186 КК України.

На підставі наведеного, захисник просить, оскаржуваний вирок змінити в частині призначення покарання. Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали у повному обсязі апеляційні скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор та законний представник потерпілого заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вирок суду вважали законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи, що висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Разом із тим, процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині.

При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості кримінального правопорушення, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що цих вимог закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримано не було, а доводи сторони захисту щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Із вироку слідує, що суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, та обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданого збитку шляхом повернення викраденого майна, та обставини, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченому слід призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Разом з цим, як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали провадження та дав оцінку особі обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, за це кримінальне правопорушення.

Частина 1 цього положення надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання призводить до висновку, що застосування статті 69 КК України можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України, й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 744/884/17 зазначав, що обставини, що пом`якшують покарання, чи сукупність цих обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.

Так, колегія суддів звертає увагу на конкретні обставини кримінального правопорушення, які встановлено судом першої інстанції, а саме, інкриміноване кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 не було заздалегідь спланованим та ним не здійснювались дії щодо підготовки до його вчинення. Тобто встановлені обставини, що свідчать про низьку суспільну небезпеку дій обвинуваченого.

У свою чергу, після фактичного затримання обвинуваченого, повідомив обставини вчинення злочину для його повного розкриття та приймав участь у слідчих діях, зокрема, надав пояснення під час допиту та приймав участь у слідчому експерті 17.08.2024 року, що свідчать про бажання останнього виправити ситуацію, що склалась.

Відповідно до матеріалів провадження обвинувачений під час розгляду провадження у суді першої інстанції у повному обсязі визнав свою винуватість у кримінальному правопорушенні, виражав щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки, цілком усвідомив протиправність вчиненого ним діяння, зобов`язався в подальшому дотримуватися бездоганної поведінки.

При цьому, на переконання апеляційного суду, належну оцінку не отримали й відомості про особу обвинуваченого а саме те, що останній раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря психіатра.

З огляду на викладене, апеляційний суд до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки, відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, щире каяття та відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.

Також, апеляційний суд враховує й те, що дії обвинуваченого отримали кваліфікацію як тяжкий злочин тільки за ознакою його вчинення «в умовах воєнного стану», при цьому обстановка, в якій він вчинив злочин, не характеризувалась, як така, що пов`язана з воєнними діями або він використав умови воєнного стану при його вчиненні (крадіжка в зоні проведення активних бойових дій, тощо). За умови відсутності воєнного або надзвичайного стану його дії охоплювались би ч. 1 ст. 186 КК України, що є нетяжким злочином.

Таким чином, апеляційний суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, рівень його суспільної небезпеки, який не пов`язаний із застосуванням насильства, не призвів до настання реальних наслідків, вказані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки повне визнання своєї винуватості, щире каяття та відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та не є надто суворим чи м`яким.

Апеляційний суд в даному випадку не може не зауважити, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинувачених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченими, так і іншими особами. Значення покарання в боротьбі зі злочинністю визначається не його жорстокістю, а неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю його застосування за кожний вчинений злочин. Роль і значення покарання багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. У кожному конкретному випадку суд повинен призначити покарання з дотриманням вимог і положень ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_8 покарання змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі обвинуваченого внаслідок суворості.

У зв`язку з викладеним апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно та всебічно розглянути провадження і постановити законне та обгрунтоване рішення, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,=

ухвалив:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - задовольнити.

ВирокКиївського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2024 року, у кримінальному провадженні №0000235, внесеному до ЄРДР 24 квітня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, - змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4