Справа №591/2537/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/585/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2024 року перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, п.5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обвинуваченому було продовжено до 27 грудня 2024 року, закінчити розгляд даного провадження неможливо, а ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2024 року дане клопотання прокурора було задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 лютого 2025 року, включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2024 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем його реєстрації АДРЕСА_1 , з носінням електронного засобу контролю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом не було враховано того, що ризики, про які зазначено у клопотанні прокурор, жодним чином не доведені, і фактично при їх обґрунтуванні прокурор посилається лише на тяжкість майбутнього покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватості, що є неприпустимим та суперечить практиці ЄСПЛ.

При цьому, як зазначає захисник, ризик можливого переховування обвинуваченого у період воєнного стану в області, яка межує з країною агресором саме на території рф, не існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 є учасником бойових дій і останні роки воював за територіальну цілісність нашої держави. Ризик впливу на потерпілих та свідків не існує, оскільки на теперішній час ці особи допитані, докази досліджені і по справі залишилось допитати лише свідків захисту та самого обвинуваченого. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення взагалі є віртуальним, оскільки зазначаючи про його наявність, ні прокурор ні суд не вказують, яке ж саме правопорушення може вчинити ОСОБА_8 .

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду, клопотань про відкладення розгляду провадження на іншу дату чи про проведення судового засідання виключного за його участі не надсилав, і на цьому, також, не наполягав присутній у судовому засіданні захисник ОСОБА_7 .

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає за можливе розглядати дане провадження в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому, заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційних доводів та вимог, прокурора, який вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіряючи доводи поданого прокурором, в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, п.5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України, клопотання про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на предмет існування заявлених ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про їх наявність, та що вони не зменшились, з врахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження.

При цьому, на спростування доводів апелянта з приводу того, що вказані ризики є недоведеними, колегія суддів зауважує, що при їх встановленні, судом було враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, пов`язаних з застосуванням насильства та з замахом на позбавлення життя людини, що останній не має сталих власних міцних соціальних зв`язків, є особою, раніше судимою, його негативні характеристики за місцем служби, що, у сукупності з тяжкістю майбутнього покарання, стало підставою для висновку, що обвинувачений, з метою уникнення відповідальності, може ухилитись від суду, впливати на учасників провадження, про яких обізнаний та продовжити вчиняти неправомірні дії.

Також, судом було враховано і те, що справа перебуває на стадії судового розгляду, не виключається можливість повторного дослідження доказів.

Саме з огляду на зазначені обставини, суд і дійшов висновку, що в даному випадку прокурором доведено те, що на даний час заявлені під час обрання запобіжного заходу ризики залишились актуальними і не зменшились та задовольнив вимоги поданого клопотання, продовживши ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, таке своє рішення про доцільність продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, суд першої інстанції належним чином обґрунтував, і ставити під сумнів його законність та вмотивованість у колегії суддів підстави відсутні.

Що стосується доводів апелянта про те, що при вирішенні питання продовження обвинуваченому запобіжного заходу, судом було враховано лише тяжкість майбутнього покарання, яке йому загрожує, то вони спростовуються змістом оскаржуваного рішення, крім того, колегія суддів зауважує, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, при прийнятті даної ухвали, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , становлять небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є виправданим.

Інших доводів, які не були враховані судом, та за яких клопотання прокурора не підлягало б до задоволення, захисником в апеляційній скарзі не наведено і таких обставин під час апеляційного розгляду встановлено не було.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4