Справа № 466/2388/21
Провадження № 1-кп/466/89/25
У Х В А Л А

«18» березня 2025 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

учасники провадження

секретар ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у кримінальному провадженні №000368 від 06.05.2020 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.255, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.255, ч.4 ст.28, ч.2 ст.307 КК України,

клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває дане кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У клопотанні зазначає про обґрунтованість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.255, ч.4 ст.28, ч.2 ст.307 КК України, виходячи із зібраних у кримінальному провадженні в ході досудового розслідування доказів.

ОСОБА_5 вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 24.05.2019р. був засуджений за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна та відбував покарання у місцях позбавлення волі. Строк відбуття показання завершується 24.03.2025р. Сторона обвинувачення вважає, в перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_5 матиме можливість переховуватися від суду, оскільки у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, він не має місця реєстрації, інкримінований йому злочин є особливо тяжким, що в сукупності є вагомим фактором ризику ухилення від суду. Також існує ризик продовження злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, йому інкримінується вчинення злочину під час відбування покарання за скоєння іншого тяжкого злочину, та ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_10 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_5 та вказав, що прокурором не надано доказів існування вказаних у клопотанні ризиків, які б підтверджували необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просить застувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у виді домашнього арешту.

Вивчивши подане клопотання, заслухавши думку присутніх учасників судового провадження щодо нього, суд дійшов такого висновку.

Відповідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При вирішенні заявленого прокурором клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою суд керується нормами глави 18 КПК України.

За ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тримання особи під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над правом особистої свободи, закріпленим у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на свободу і особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежено на підставах і в порядку, визначених законом. Обмеження конституційного права на свободу має переслідувати легітимну мету, бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним і обґрунтованим. Воно має забезпечити можливість оптимального досягнення легітимної мети. Суд виходить із принципу забезпечення захисту інтересів суспільства, які переважують правило поваги до особистої свободи.

ОСОБА_5 органом досудового слідства обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, вчинених умисно, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки. Згідно пред`явленого звинувачення ОСОБА_5 вчинив інкримінований йому злочини на території ЛВК №30 під час відбування покарання в ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» за тяжкий корисливий злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 до затримання за раніше скоєний злочин визначеного місця проживання не мав, офіційно працевлаштованим не був, утриманців не мав, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, у 2012р. від притягував до кримінальної відповідальності та відбував покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст.187 КК України.

Ці обставини у своїй сукупності свідчать про існування ризику переховування обвинуваченого від суду, оскільки він обізнаний з суворістю покарання, що йому загрожує у разі доведенні в суді його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, продовження обвинуваченим своєї злочинної діяльності в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Прокурором доведено існування передбачених ст.177 КПК України ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність.

Обставин, які б спростовували існування зазначених ризиків, немає.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів з визначенням мінімального розміру застави - 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що на 2025 рік становить 3028,0грн., з покладенням передбачених ч.5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на переконання суду, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігти вказаним вище ризикам.

Керуючись ст.ст.176,177,178,181,182,183,193,194,196,199,331,376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 242 240,00 грн., з 24 березня 2025 року по 22 квітня 2025 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора та суду;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд та прокурора про зміну місця свого проживання;

- не спілкуватися з особами, які проходять свідками у даному кримінальному провадженні та іншими обвинуваченими поза межами судового засідання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії таких обов`язків один місяць з 24 березня 2025 року по 22 квітня 2025 року включно.

Попередити, що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків обвинуваченому може бути змінено заставу на більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити обвинуваченому, заставодавцю, що вони зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки.

У разі невиконання обов`язків застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Строк дії ухвали 30 днів з 24 березня 2025 року по 22 квітня 2025 року включно.

Для виконання скерувати копії ухвали в Львівську УВП (№19) Державної пенітенціарної служби України за місцем утримання обвинуваченого.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена у встановленому законом порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, обвинуваченим, який утримується під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 20.03.2025 року.

Суддя ОСОБА_13