У Х В А Л А

23.12.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0001365, внесене до ЄРДР 05.06.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лихачівка, Котелевського району, Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції:

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001365, внесеному до ЄРДР 05.06.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості від 30.07.2024 року, укладена між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просила відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, зазначила, що звернулася до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі ч. 5 ст.401 КК України відносно ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника та просив відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, оскільки бажає продовжити військову службу.

Прокурор ОСОБА_4 вважав за доцільне відмовити в затвердженні угоди, з огляду на подане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Заслухавши думки захисника, обвинуваченого та прокурора, суд дійшов висновку про необхідність відмови у затвердженні угоди з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в її затвердженні угоди.

У відповідності до ст.474 КПК України, після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, суд ухвалює рішення про затвердження угоди про примирення, визнання винуватості, чи відмовити у її затвердженні у разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

За наявності однієї з підстав, передбачених частиною 7 статті 474 КПК України, або за наявності кількох підстав у їх сукупності суд зобов`язаний відмовити у затвердженні угоди. Угода не є обов`язковою для суду. Суд вправі не затвердити угоду, якщо має обґрунтовані сумніви щодо відповідності угоди вимогам закону, фактичним обставинам справи або сумніви стосовно справедливості запропонованої в угоді міри покарання чи юридичній кваліфікації діяння.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану» від 20.08.2024 року внесені зміни до ст. 401 КК України.

Частиною 5 ст. 401 КК України встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової зголи командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та, на даний час, виявив бажання продовжити військову службу у військовій частині, а тому затвердження угоди про визнання винуватості погіршує становище обвинуваченого поряд із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України.

Виходячи з вищезазначених вимог закону та враховуючи поряд з цим, що прокурор, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник в підготовчому судовому засіданні заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що затвердження угоди порушує права, свободи та інтереси обвинуваченого ОСОБА_3 , у зв`язку з чим слід відмовити у затвердженні угоди.

Поряд з цим, суд також враховує, що згідно з вимогами ч. 7 ст. 474 КПК України, у разі відмови в затвердженні угоди досудове розслідування або судове провадження продовжуються у звичайному порядку.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд дійшов висновку про відмову в затвердженні угоди, судове провадження слід продовжувати у звичайному порядку.

Керуючись ст. ст. 314, 372 469, 472, 474 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 30.07.2024 року між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_6