Справа № 438/249/25
Провадження № 1-кп/438/44/2025
В И Р О К

іменем України

10 квітня 2025 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000009 від 23.01.2025 р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Верхня Визниця Мукачівського району Закарпатської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, неодруженої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, непрацюючої, несудимої, невійськовозобов`язаної, зареєстрованої та мешкаючої в АДРЕСА_1

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та угоди про визнання винуватості від 18.02.2025 р.

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України №740/2024 від 28.10.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 4024-ІХ від 29.10.2024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738- IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-ІХ, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-ІХ, та Указом від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 10.11.2024 на 90 діб, до 08.02.2025 до 05 години 30 хвилин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 грудня 2025 року приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись біля магазину «Продукти», що по вулиці Тараса Шевченка, 69 у місті Борислав, Дрогобицького району, Львівської області, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 не помітила, як її телефон випав з кишені її куртки, вирішила умисно, таємно, в умовах воєнного стану викрасти належне потерпілій майно.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за її діями не спостерігає потерпіла та переконавшись в тому, що вона не буде викрита іншими сторонніми особами, таємно, в умовах воєнного стану піднявши з тротуару викрала мобільний телефон марки «Ксіомі», моделі Redmi 13С темно - зеленого кольору, 128 GB пам`яті, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 4516,20 гривень та у подальшому не вчинила жодних дій для повернення майна, а розпорядилася викраденим на власний розсуд, здавши його у ПТ «Ломбард - Скарбниця» чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 4516,20 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинуваченаОСОБА_5 свою провину визнали повністю, щиро покаялася, та пояснила, що вчинила кримінальне правопорушення при обставинах, зазначених у обвинувальному акті.

Крім того, на адресу суду надійшла угода про визнання винуватості від 18.02.2025 р., яку за згодою потерпілої особи ОСОБА_6 укладено між прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_5 , та за участю захисника ОСОБА_4 , відповідно до якої обвинувачена зобов`язалася беззастережно визнати свою винуватість, сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 185 КК України, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, а також узгодженого покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків її невиконання.

У зв`язку із цим обвинуваченій роз`яснені наслідки укладання та затвердження угоди, обмеження щодо права оскарження вироку, роз`яснені наслідки невиконання взятих на себе обов`язків.

Під час судового засідання обвинувачена стверджувала, що вона цілком розуміє: 1) що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, та має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Крім цього, обвинуваченаОСОБА_5 , зазначила, що вищевказана угода укладена нею з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просила суд затвердити укладену нею із прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягали на затвердженні угоди.

Потерпіла особа ОСОБА_6 у письмовій заяві на адресу суду просила розглядати кримінальне провадження без її присутності, також вказала, що вищезазначену угоду укладено за її згоди, претензій до обвинуваченої ОСОБА_5 вона не має, завдану їй шкоду відшкодовано повністю.

Заслухавши думки сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угоду укладено добровільно, обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останньої наявні.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, за ч. 4 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

ОСОБА_5 винувата у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягає за це покаранню.

При призначенні покарання обвинуваченій суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а ще має бути і необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Дослідженням даних щодо особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_5 несудима та ніколи не вчиняла кримінальних правопорушень, позитивно характеризується, неофіційно працює, має утриманців, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

На підставі викладеного, суд цілком погоджується з умовами угоди, за якими обвинуваченій слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, оскільки, зважаючи на особу обвинуваченої, інші види покарань до неї застосовувати або недоречно, або неможливо.

Крім того, суд, приймаючи до уваги обставини кримінального правопорушення, характеризуючи дані щодо обвинуваченої, доходить висновку про можливість її виправлення без реального відбування покарання, та від цього погоджується з умовами угоди щодо звільнення обвинуваченої від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком, тривалістю у мінімальних межах, передбачених ч. 4 ст. 75 КК України, та поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши їхній арешт.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У кримінальному провадженні № 0000009 від 23.01.2025 р. затвердити угоду про визнання винуватості від 18.02.2025 р., укладену між прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_5 , та за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Верхня Визниця Мукачівського району Закарпатської області, громадянку України, визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк в один рік, та на підставі ст. 76 КК України, покласти на засуджену обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

мобільний телефон марки «Ксіомі», моделі Redmi 13С темно - зеленого кольору, 128 GB пам`яті, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити потерпілій за належністю;

ДВД-диск зберігати у матеріалах справи.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що, відповідно ч. 1 ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення або визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів моменту отримання його копії з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_7