Справа № 127/9492/25
Провадження №11-сс/801/279/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025 року про відсторонення ОСОБА_6 від посади заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 начальника мобілізаційного відділення

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_5

підозрюваної: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025 року клопотання слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_8 задоволено.

Відсторонено підозрювану ОСОБА_6 від посади заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 начальника мобілізаційного відділення, строком на два місяці, в межах строку досудового розслідування, тобто до 25 травня 2025 року.

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_6 підозрюється у наступному.

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 начальника мобілізаційного відділення, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , діючи спільно групою осіб з начальником відділення зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 10 год. 54 хв. 12.09.2024, на порушення своїх функціональних обов`язків, з якими її ознайомлено 25.12.2023, усупереч вимог ст.4 СВС ЗС України, які зобов`язують її у повсякденному житті і службовій діяльності керуватися Конституцією України, законами України, СВС ЗС України та іншими нормативно-правовими документами, п.1 ч.1 ст.11 СВС ЗС України, який зобов`язує її свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, грубо порушуючи гарантовані Державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю та ч. 1 ст. 28 Конституції України, за якою ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, діючи умисно та протиправно на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, безпідставно нанесла удар правою рукою в область скроні голови ОСОБА_10 , який прибув за повісткою до Вінницького ОМТЦК, після чого почала душити його руками.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 , із застосуванням психологічного насильства і погроз, примушувала ОСОБА_10 засвідчити власним підписом анкету військовозобов`язаного.

Після відмови від підпису вищевказаного документу та спроби ОСОБА_10 залишити приміщення кабінету №16, головний сержант ОСОБА_9 , який на той час не був військовослужбовцем Вінницького ОМТЦК та безпідставно перебував у зазначеному приміщенні, усвідомлючи що ОСОБА_6 є військовою службовою особою та вчиняє дії, які явно виходять за межі наданих їй повноважень, внаслідок раптово виниклого умислу на сприяння ОСОБА_6 у подоланні опору потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком по обличчю, та додатково наніс йому не менше двох ударів кулаками по голові.

У подальшому ОСОБА_9 , у пристуності ОСОБА_6 , застосовуючи фізичне насильство та намагаючись посадити ОСОБА_10 на стілець, наніс останньому удар в грудну клітину коліном правої ноги.

Крім цього, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_9 , явно та очевидно виходячи за межі наданих їм службових повноважень, із застосуванням фізичної сили відібрали у ОСОБА_10 належний потерпілому мобільний телефон, та разом утримуючи руками голову останнього, намагалися розблокувати зазначений мобільний телефон, який в цей час навпроти потерпілого тримав у руках інший військовослужбовець Вінницького ОМТЦК, із застосуванням технології розпізнавання обличчя.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 і ОСОБА_9 завдали ОСОБА_10 сильного фізичного болю та морального страждання та спричинили останньому закриту черепно-мозкова травма забій головного мозку, вогнище забою 1-го типу лівої скроневої долі головного мозку; забій м`яких тканин обличчя ліворуч; які за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого, а саме істотну шкоду.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати як необгрунтовану ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2025 року про відсторонення ОСОБА_6 від посади заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 -начальника мобілізаційного відділення строком на два місяці в межах строку досудового розслідування, тобто до 25 травня 2025 року.

Ухвалити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого Четвертого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення підозрюваної ОСОБА_6 від посади заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 -начальника мобілізаційного відділення.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що не встановлені докази, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри, оскільки в протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення 12.09.2024 року потерпілий ОСОБА_10 нічого не повідомив, про осіб, які вчинили кримінальне правопорушення.

При цьому досудове розслідування по кримінальному провадженню триває понад 6 місяців, що давало реальну можливість органу досудового розслідування виконати весь комплекс процесуальних та слідчих дій, направлених на встановлення об`єктивної істини у справі.

Проходячи військову службу за контрактом в лавах ЗСУ України підполковник ОСОБА_6 характеризується позитивно, має низку заохочень та нагород, її відсторонення від посади вкрай негативно відобразиться на виконанні мобілізаційних заходів у місті Вінниці в умовах триваючої військової агресії РФ.

Жодного з належних та допустимих доказів того, що перебуваючи на посаді ОСОБА_6 , може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином стороною обвинувачення не надано і в досліджених в суді матеріалах таких доказів немає.

На думку захисника, органом досудового розслідування не доведено, що без відсторонення підозрюваної ОСОБА_6 від займаної посади неможливо забезпечити швидке, повне та неупереджене досудове розслідування, тому клопотання підлягало залишенню без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_5 , який просив задоволити апеляційну скаргу, підозрювану ОСОБА_6 , яка підтримала думку свого захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

За змістом ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.

Положенням ч. 2 ст. 157 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: правову підставу для відсторонення від посади; достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Задовольняючи клопотання прокурора про відсторонення ОСОБА_6 від посади, слідчий суддя врахував, наявність правових підстав для відсторонення від займаної посади ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України - перевищення військовою службовою особою службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі повноважень, що заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану, групою осіб, обставини його вчинення, та дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого з метою запобігання вчиненню ОСОБА_6 , в силу своїх службових повноважень, дій спрямованих на знищення речей, які мають значення для досудового розслідування і судового розгляду провадження, яке на цей час розслідується відносно неї, використовуючи своє службове становище, незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження (свідків) або протиправному перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином

Такий захід кримінального провадження, як відсторонення ОСОБА_6 від посади, на теперішній час виправдовує потреби кримінального провадження та ступінь втручання у права і свободи останньої.

Судова колегія погоджується з висновками слідчого судді щодо необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з наступних підстав.

Обов`язковою підставою для відсторонення особи від посади має бути повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 ставить під сумнів наявність обгрунтованої підозри.

В кримінальному провадженні №0000685, внесеному до ЄРДР 13.09.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.5 ст.426-1 КК України.

25.03.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.5 ст.426-1 КК України.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В матеріалах провадження відсутні дані які б спростовували обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, наведені апелянтом доводи про необґрунтованість підозри є передчасними.

На думку колегії суддів, тимчасове відсторонення підозрюваної ОСОБА_6 від займаної посади на даному етапі є необхідним для встановлення істини у кримінальному провадженні, і застосовується з метою запобігти спробам останньої протиправно перешкоджати кримінальному провадженню.

Доводи захисника про безпідставність відсторонення від посади ОСОБА_6 не відповідають фактичним обставинам провадження.

Слідчий суддя, відстороняючи від посади ОСОБА_6 проаналізував усі надані сторонами кримінального провадження докази, та надав оцінку необхідності такого заходу забезпечення у конкретному кримінальному провадженні.

При цьому відсторонення від посади має тимчасовий характер, не порушує конституційне право особи на працю.

Доказів негативних наслідків від відсторонення ОСОБА_6 від посади колегією суддів не встановлено.

Те, що ОСОБА_6 , проходячи військову службу за контрактом в лавах Збройних Силах України характеризується позитивно, має низку заохочень та нагород не є підставою для скасування рішення слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 154-157 КПК України вирішив питання про відсторонення підозрюваної ОСОБА_6 від посади, належним чином обгрунтувавши та умотивувавши своє рішення.

Підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025 року про відсторонення ОСОБА_6 від посади заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 начальника мобілізаційного відділення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3