Справа № 484/5226/24
Провадження № 1-кс/484/888/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Первомайськ 25.09.2024 року

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора у кримінальному провадженні начальника Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у м. Первомайську Миколаївської області у залі суду заявлене у кримінальному провадженні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Миколаєві, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді механіка - радіотелефоніста відділення командно-штабних машин, командир машини радіо зводу центру зв`язку командного пункту польового зв`язку у військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержанта», раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

УСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області із клопотанням, в якому просить обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У своєму клопотанні зазначає, що в провадженні СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000465 від 11.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.05.2022 відповідно до Указу Призедента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 113 військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 призначений на посаду механіка - радіотелефоніста відділення командно-штабних машин, командир машини радіо зводу центру зв`язку командного пункту польового зв`язку у військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2022 №113 ОСОБА_5 призначено на посаду механіка - радіотелефоніста відділення командно-штабних машин, командир машини радіо зводу центру зв`язку командного пункту польового зв`язку у військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержанта», зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків..

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 .

Відтак, з 06.05.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби сержанту ОСОБА_5 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, сержант ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

Так, 10.01.2023 о 18 год. 00 хв. сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом та проходячи військову службу на посаді механіка - радіотелефоніста відділення командно-штабних машин, командир машини радіо зводу центру зв`язку командного пункту польового зв`язку у військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації підрозділу польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , та до теперішнього часу незаконно перебуває поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

Таким чином, сержант ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 10.01.2023 о 18 год. 00 хв., будучи військовослужбовцем військової служби за призовом та проходячи військову службу на посаді механіка - радіотелефоніста відділення командно-штабних машин, командир машини радіо зводу центру зв`язку командного пункту польового зв`язку у військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації підрозділу польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , та до теперішнього часу незаконно перебуває поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, -

тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах воєнного стану.

17.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , на переконання слідчого підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- витягом з ЄРДР;

- Повідомленням про кримінальне правопорушення;

- наказом про призначення на посаду військової частини НОМЕР_1 ;

- актом службового розслідування;

- протоколом допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Слідчий вважає, що відповідно до ст. 177 КПК України існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може:

- переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Зазначений ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію Луганської, Донецької областей чи АР Крим, або на окуповану територію. Також, на даний час місцезнаходження ОСОБА_5 вжитими заходами не встановлено, у зв`язку із чим 17.09.2024 ОСОБА_5 оголошено в розшук.

незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені. Зазначений ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що не маючи обмежень у пересуванні ОСОБА_5 буде мати можливість особисто або через своїх колег, які є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, а також інших можливих свідків, які дотепер не допитані але підлягають допиту за обставинами кримінального провадження, які йому достовірно відомі. Зазначене беззаперечно підтверджується, крім іншого, способом вчинення вказаного кримінального правопорушення умисним злочином.

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначений ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою отримання доказів вини ОСОБА_5 . Знаходячись на свободі ОСОБА_5 , дізнавшись від органу досудового розслідування про здобуті в ході слідства докази на обґрунтованість його підозри та виявлені під час слідства обставини кримінального правопорушення, наявні у наданих йому додатках до клопотання про обрання запобіжного заходу, може вживати заходи до перешкоджання об`єктивності досудового розслідування.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки без застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній з метою уникнення від відповідальності може вчинити інші тяжкі кримінальні правопорушення пов`язанні з порушенням встановленого порядку несення військової служби, у тому числі злочини, передбачені ст. 408 «Дезертирство», тощо.

На переконання сторони обвинувачення, застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не дозволить запобігти вказаним ризикам.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу.

Захисник наголошував на тому, що повідомлення про підозру фактично було вручене ОСОБА_5 лише в день розгляду цього клопотання, коли підозрюваний, який постійно проживає у АДРЕСА_1 ), самостійно приїхав до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області після того як йому зателефонував хтось із співробітників поліції та попросив приїхати. Вказане на думку захисника свідчить про безпідставне оголошення ОСОБА_5 у розшук, так як жодного разу у передбачений КПК України спосіб слідчий його не викликав, а сам підозрюваний жодним чином не переховувався від органів досудового розслідування.

Вважаю, що зазначені вище, встановлені під час досудового розслідування обставини є достатніми для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто підозра є обґрунтованою.

В той же час викладені у клопотанні ризики перешкоджання кримінальному провадженню підозрюваним, жодним чином не підтверджуються.

Відповідно до ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, і повинно містити, в тому числі обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що 17.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, шляхом вручення повідомлення про підозру матері ОСОБА_5 . ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в той же день оперативним підрозділам у порядку ст. 40 КПК України слідчим було надано доручення встановити місцезнаходження гр. ОСОБА_5 та забезпечити його явку до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області. Вже наступного дня 18.09.2024 року слідчий оголосив підозрюваного у розшук та 23.09.2024 року звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області із клопотаннями про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу його до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В той же день судом було надано дозвіл на затримання.

В той же час, в судовому засіданні слідчий пояснив суду, що ОСОБА_5 жодного разу не викликався слідчим повістками ні до повідомлення про підозру ні після цього. Слідчий також підтвердив, що ОСОБА_5 сам приїхав до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області з м. Миколаєва після того як йому зателефонував хтось з оперативних співробітників, де і був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Сам ОСОБА_5 пояснив суду, що визнає всі обставини вчинення інкримінованого йому злочину та має бажання повернутися на військову службу, але у іншому підрозділі, так як самовільно залишив військову службу через нестерпні умови, які склалися в його підрозділі.

Пояснив, що з січня 2023 року проживав за місцем своєї реєстрації у м. Миколаєві разом із матір`ю, яка його весь час утримувала. Запевнив, що він жодним чином не переховувався від органів досудового розслідування, але його жодного разу не викликали до правоохоронних органів з приводу самовільного залишення військової частини.

Все вищенаведене на переконання суду свідчить про відсутність вказаних у клопотанні ризиків.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Отже у випадку підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 КК України не передбачено застосування запобіжних заходів більш м`яких, ніж тримання під вартою, але суд вважає, що прокурором взагалі не доведено необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, так як враховуючи чинну на даний час редакцію ст. 401 КК України, у ч. 5 якої встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Відповідно до ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Отже виходячи з того, що під час розгляду клопотання прокурор не довів обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої ст. 194 КПК, вважаю, що у задоволенні клопотання слід відмовити та одночасно зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Керуючись ст. ст. 12, 111, 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Дата та час проголошення повного тексту ухвали - 26.09.2024 року о 14:00 годині.

Слідчий суддя: