УХВАЛА

24 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 345/2391/23

провадження № 51-4826ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ? адвоката ОСОБА_5 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 6 березня 2024 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 16 липня 2024 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Цей перелік є вичерпним.

Верховний Суд звертає увагу, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судом під час ухвалення судового рішення, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Водночас захисник, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не бере до уваги, що згідно зі статтями 433, 438 КПК ці питання не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім цього, у касаційній скарзі адвокат, оскаржуючи судові рішення, не конкретизує, яким чином допущені порушення могли вплинути на законність прийнятого рішення, оскільки згідно з ч. 1 ст. 412 КПК такими є лише порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Так, посилаючись на допущені порушення судом апеляційної інстанції не конкретизує, які доводи сторони захисту не відображенні у рішенні, на які з них не надана відповідь, які обставини ним не були враховані та як вони впливають на законність прийнятого рішення.

Вказуючи про те, що місцевим судом не було допитано свідків, касатор не конкретизує, які фактичні обставини могли повідомити зазначені свідки і як їх показання вплинули б на законність прийнятого рішення.

Зазначаючи про клопотання щодо допиту свідків, сторона захисту не повідомляє, яке рішення прийнято судом і в чому його незаконність.

Посилання на обмеження сторони захисту в допиті свідків не конкретизовані, а саме не вказано, які порушення були допущені судом, у чому вони виражаються та чому є істотними.

Крім цього, касаційна скарга містить протиріччя, так у мотивувальній частині захисник зазначає про необхідність виправдання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 152 КК, а у прохальній просить скасувати рішення за ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 цього Кодексу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Крім цього, відповідно до ч. 6 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, однак, захисник до касаційної скарги додатків в необхідній кількості не додав.

Таким чином, захиснику необхідно належно обґрунтувати, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржених судових рішень, розкрити суть цих порушень, усунути встановлені протиріччя і недоліки, визначитися з вимогами до касаційного суду відповідно до повноважень суду касаційної інстанції за результатами розгляду справи та вказати в чому полягають порушення допущені судами.

У зв`язку із вищевикладеним за наявності підстав, адвокату потрібно подати касаційну скаргу в новій редакції, взявши до уваги зазначене у цьому рішенні.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ? адвоката ОСОБА_5 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 6 березня 2024 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 16 липня 2024 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху та надати скаржнику 7днів для усунення виявлених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3