Провадження №11-кп/824/841/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лизунівка Новгород-Сіверського р-ну Чернігівської обл., громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк (4)чотири роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим покаранням призначеним за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2023, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, ОСОБА_7 13.02.2023 в період часу з 17-40 год. по 18-05 год., перебуваючи на футбольному полі ДЮСШ «Чемпіон», за адресою: м. Київ, вул. Вербицького 23-а, помітив на лавці трибуни належний малолітньому ОСОБА_10 , рюкзак, вирішив умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрасти чуже майно, яке в нього знаходилось в умовах воєнного стану.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого та таємне, повторне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 підійшов до лавки і шляхом вільного доступу викрав з рюкзака ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S21 ultra» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , заховав його до правої кишені спортивних штанів, в які був одягнений.

Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 30715 грн. 20 коп.

На вказаний вирок суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Вирок Деснянського районного суду від 15.02.2023 виконувати самостійно.

Мотивуючи такі вимоги, прокурор вказує, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, через м`якість.

Так, зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано, що обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено вищевказане кримінальне правопорушення після скерування відносно нього обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

На думку прокурора, враховані судом дані про особу засудженого та обставини, які визнані такими, що пом`якшують покарання, у цьому випадку не є такими, які б свідчили про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. При цьому, судом враховано як пом`якшуючу обставину добровільне відшкодування шкоди потерпілому, однак викрадене майно було повернуто працівниками поліції. Посилання на пом`якшуючу обставину - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких матеріальних та сімейних обставин, на думку апелянта, також є безпідставною, оскільки судом залишено поза увагою відсутність у ОСОБА_7 на час скоєння злочину роботи, а отже і засобів існування, а тому призначивши йому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, суд заохочує ОСОБА_7 до подальшого паразитичного способу життя за рахунок інших осіб.

Крім того, суд залишив поза увагою те, що засуджений був оголошений у розшук на стадії досудового розслідування згідно постанови слідчого від 16.05.2023, будучи засудженим згідно вироку Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2023 за злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України до покарання не пов`язаного із ізоляцією від суспільства та вчинений за аналогічних обставин.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_8 , посилаючись на обгрутованість та вмотивованість вироку суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який заперечував проти вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3ст. 349 КПК України і ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1ст. 404 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів вважає неспроможними.

Так, відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Вказаних вимог закону, місцевим судом дотримано в повній мірі.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, в повній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження; його ставлення до вчиненого, а саме те, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому; дані про його особу, який не одружений, офіційно не працює, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше не судимий; наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких матеріальних та сімейних обставин та відсутність обставин, які його обтяжують.

Врахувавши зазначені вище обставини, суд визнав їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Також судом встановлено, що злочин вчинено внаслідок збігу тяжких матеріальних та сімейних обставин, шкода відшкодувана в повному обсязі, обвинувачений щиро покаявся та активно сприяв розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, місцевим судом зроблено висновок, що наявність ряду обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_7 , дають підстави для призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої ч. 4 ст. 185 КК України, застосувавши при цьому положення ч. 4 ст. 70 КК України, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Окрім цього, врахувавши обставини даного кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення, особливості і обставини їх вчинення, особу обвинуваченого, його молодий вік, позитивну процесуальну та посткримінальну поведінку обвинуваченого, який в ході судового розгляду належним чином виконував свої обов`язки щодо явки до суду, будь-яких порушень порядку в судовому засіданні не допускав, має постійне місце проживання та реєстрації, працює не офіційно, його негативне ставлення до своїх дій, щирого прагнення довести свою гідність та користь суспільству і бажання виправитися, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання, а тому звільнив його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, і підстав вважати його несправедливим, через м`якість, в ході апеляційного розгляду справи не встанволено.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що місцевим судом в повній мірі не враховано особу обвинуваченого, а також безпідставно враховано обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є неспроможними, оскільки суд надав оцінку всім даним про особу обвинуваченого в сукупності, а також обгрунтував свої рішення щодо наявності пом`якшуючих покарання обставин.

Доказів на спростування висновків місцевого суду прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: