Справа №345/6477/24
Провадження № 1-кп/345/397/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000249, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Калуш, Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинене за наступних обставин.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.

Ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Як установлено ст. 298 КУпАП, яка кореспондується із ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Досудовим розслідуванням встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.12.2023 у справі № 345/5109/23, яка набрала законної сили 02.02.2024, та яку залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.02.2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Окрім цього, у ОСОБА_4 постановою про адміністративне правопорушення серії ААД № 588816 від 29.09.2023 було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

Не зважаючи на це, ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомленим з даними постановами, знаючи про позбавлення його права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати вказану постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.12.2023 у справі № 345/5109/23, яка набрала законної сили 02.02.2024, та яку залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.02.2024, що набрала законної сили, з метою невиконання вищевказаної постанови суду, 27.04.2024 о 02:54 год. керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», із реєстраційним номером НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами та перебуваючи в той час в стані алкогольного сп`яніння.

В подальшому, 27.04.2024 відносно ОСОБА_4 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 883648 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, та притягнуто до адміністративного покарання у виді штрафу в розмірі тисячу двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 гривень.

Вказана постанова оскаржувалась у Калуському міськрайонному суді , та згідно рішення Калуського міськрайонного суду від 11.07.2024 справа № 345/2938/24 у позовних вимогах ОСОБА_4 було відмовлено, постанову серії БАД № 883648 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, залишено без змін.

В подальшому, ОСОБА_4 також оскаржувалось вказане рішення Калуського міськрайонного суду від 11.07.2024 у Восьмому апеляційному суді м. Львів та постановою вказаного суду від 17.09.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 11.07.2024 у справі № 345/2938/24 без змін.

Окрім вказаного, цього ж дня, відносно ОСОБА_4 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії НОМЕР_3 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП, який був скерований на розгляд до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомлений з постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області віл 21.12.2023 у справі № 345/5109/23, яка набрала законної сили 02.02.2024, достовірно знаючи про позбавлення його права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати вказану постанову, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не виконав постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.12.2023 у справі № 345/5109/23, яка набрала законної сили 02.02.2024, та яку залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.02.2024.

Таким чином, наявна достатня кількість доказів для обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

16.11.2024року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_6 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Також сторони погодили покарання, яке повинен понести обвинувачений - враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатра та нарколога не числиться, раніше не судимий, щиро покаявся, беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, то сторони погоджуються на призначення покарання, за ч. 1 ст. 382 КК України, у межах санкції статті у виді 2 років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду, призначивши обвинуваченому визначену сторонами міру покарання, а також просить вирішити питання щодо речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Також підтвердив, що угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечив щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Заслухавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам провадження наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого чи цілком він розуміє права і обставини, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і закону, переконавшись, що укладення сторонами даної угоди є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості, відповідає суспільним інтересам, суд вважає, що укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості слід затвердити з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Так, згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, злочин за ч. 1 ст. 382 КК України є нетяжким злочином.

Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ст. 474 КПК України, відсутні. Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачені та прокурор, передбачена санкцією інкримінованої обвинуваченому статті Кримінального кодексу України.

Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковано згідно обвинувального акту та угоди про визнання винуватості за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, суспільної небезпеки вчиненого, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують його покарання, узгоджене сторонами угоди покарання обвинуваченому, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебував, а також те, що даним кримінальним правопорушенням (злочином) не завдано шкоди правам та інтересам окремих осіб, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та приходить до висновку, що узгоджене сторонами угоди покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Водночас, згідно із ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням

З урахуванням викладеного, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки, на думку суду, саме такого покарання буде необхідно і достатньо для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, так як іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Таким чином, під час судового засідання встановлені законні підстави для затвердження угоди і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Обвинуваченому у кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469, 470, 472, 473, 474, 475, 476 КПК України,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16.11.2024 р. між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-відеозаписи із відеореєстраторів працівників поліції, які зупинили ОСОБА_4 після набрання вироку законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження;

-копії матеріалів судової справи № 345/5109/23 - після набрання вироку законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя: