Справа № 524/9301/24
Провадження 1-кс/524/2595/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024 року слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №00001876 від 23.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №00001876 від 23.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, погодженим прокурором Кременчуцької окружної прокуратури

ОСОБА_5 судове засідання Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області не з`явився, до матеріалів клопотання долучив заяву, в якій підтримав внесене ним клопотання, просив його задовольнити. Власник та/або володілець речей, зазначених у клопотанні не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні (ч.4 ст.107 КПК України).

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ч.3 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої ст.170 цього Кодексу.

На обґрунтування клопотання слідчий посилався на необхідність накладення арешту, оскільки вилучене майно є речовим доказом та такий захід забезпечить схоронність майна, у тому числі від пошкодження, приховування або знищення. Крім того вказував на необхідність проведення ряду експертних досліджень та необхідних слідчих дій.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя звертає увагу, що саме по собі обґрунтування клопотання носить формальний характер, старшим слідчим у клопотанні не вказано, для встановлення яких саме обставин кримінального провадження має значення майно, зазначене у клопотанні у контексті предмету доказування у кримінальному провадженні, чи майно є пов`язаним зі злочином, не вказано підстави і мету відповідно до положень ст.170 цього Кодексу, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Частинами 1 - 4 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадках, передбачених пунктами 1, 2 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу. Арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої ст.96-2 КК України.

З витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні слідує, що 22.08.2024 до ЄРДР були внесені відомості щодо таємного викрадення в умовах воєнного стану майна: сумки маленького розміру чорного кольору з мобільним телефоном марки «Tecno Spark» темно синього кольору з сім-картою оператора «Київстар» НОМЕР_1 , банківською карткою «Юніор» АТ «Приватбак» № НОМЕР_2 .

До матеріалів справи долучено письмову заяву ОСОБА_6 від 23.08.2024, написану ним власноручно, про те, що ним добровільно видано викрадене ним майно, а саме: сумки маленького розміру чорного кольору з мобільним телефоном марки «Tecno Spark» темно синього кольору з сім-картою оператора «Київстар» НОМЕР_1 , банківською карткою «Юніор» АТ «Приватбак» № НОМЕР_2 , шматок ковбаси «Варшавська», зв`язку ключів у чохлі з трьома брелоками та чотирма ключами, гаманець коричневого кольору, у якому знаходилось 3 грн, картки із зображенням футболістів у кількості 47 шт.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено потреби досудового розслідування, які виправдовували б таке вручання у права особи, не встановлено перешкод для продовження досудового розслідування. Мета досудового розслідування може бути досягнута без накладення арешту на вказані у клопотанні речі, як наслідок у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити слідчому СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001876 від 23.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1