Провадження № 1-кс/686/6668/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0001051,

встановив:

07.08.2024 р. старший слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про накладення арешту на 1/4 частку приміщення квартири АДРЕСА_1 , яка, на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 05.05.2005 р., належить підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, ОСОБА_4 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Зі змісту ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, крім того, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Частиною 1 ст.171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч.2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає.

Клопотання слідчого складено формально та містить лише посилання на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, за вчинення якого передбачена можливість застосування конфіскації майна, як виду покарання, викладено зміст повідомленої ОСОБА_4 підозри, зазначено випадки, у яких може бути накладено арешт, та твердження про те, що 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , на даний час належить підозрюваному ОСОБА_4 . Разом з тим, у поданому клопотанні слідчий не зазначає яка мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні. Окрім того, матеріали клопотання не містять відомостей про те, хто являється фактичним володільцем вказаної квартири (чи проживає хтось на законних підставах у вказаному житловому приміщенні), що є важливим при вирішенні питання про арешт майна, з врахуванням положень ч.12 ст.170 КПК України. Не наведено у клопотанні слідчого й існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Не зазначено, яка є необхідність у позбавленні підозрюваного ОСОБА_4 або будь-кого іншого можливості відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати вказану квартиру, на яку просить накласти арешт слідчий.

Також, долучена до клопотання інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №389885557 від 06.08.2024 р.), яка була виготовлена за параметрами пошуку за частковим співпадінням по фізичній особі та за адресою (а не за параметрами запиту саме за об`єктом нерухомого майна), не надає можливості слідчому судді з`ясувати, хто на сьогоднішній день є дійсним власником квартири АДРЕСА_1 . Натомість, вказана інформаційна довідка свідчить, що квартира, на яку слідчий просить накласти арешт, окрім підозрюваного, очевидно, може належати ще іншим особам, тобто вказане майно може перебувати у спільній власності підозрюваного з іншими особами чи особою. Однак, поза увагою слідчого та прокурора, який погоджував відповідне клопотання про арешт майна, залишилась та обставина, що у випадку встановлення обмежень, які стосуються інтересів третіх осіб та які передбачені під час арешту майна, суб`єктом звернення з таким клопотанням, за наявності правових підстав, мав би бути прокурор.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , яке погоджено із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0001051, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя