Єдиний унікальний номер №943/1513/24
Провадження № 1-кп/943/133/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 18 червня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Звижень Золочівського (колишнього - Бродівського) району Львівської області, громадянина України, працюючого трактористом у ПП «Західний Буг», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

До початку судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду із письмовим клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за декількома епізодами пред`явленого йому обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , вважаючи можливим звільнення останнього від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього в цій частині, оскільки спливли передбачені кримінальним законом строки притягнення до кримінальної відповідальності, протягом яких він до кримінальної відповідальності не притягувався.

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч. 1 ст. 5 КПК).

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК).

Відповідно до п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма закріплена у статті 62 Конституції України, відповідно до частини першої якої передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Тобто встановлювати вину особи можна виключно в обвинувальному вироку суду.

У справі «Грабчук проти України» Європейський суд з прав людини визнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив, що при закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 4 грудня 2000 року слідчий використав слова: «в діях [заявниця] є склад злочину» та «моменту, коли [заявниця] вчинила злочин», а суд зазначив, що в діяннях заявниці «вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 КК України. Такі твердження суперечать презумпції невинуватості, а тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.

У відповідності до вимог частини четвертої статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною першою статті 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною другою статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України (у чинній на час інкримінованих подій редакції кримінального закону) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно вимог статті 12 КК України визначено, що злочин, передбачений ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України (у чинній на час інкримінованих подій редакції кримінального закону), за ступенем тяжкості є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він на початку квітня 2019 року, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, перебуваючи в м. Буськ Золочівського району Львівської області, маючи умисел на пособництво у виготовлені завідомо підробленого посвідчення (посвідчення тракториста-машиніста) та виконуючи пособницькі дії в підробленні такого документу, що видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи і який надає права, з метою подальшого його використання, надав невстановленій особі відомості щодо своїх анкетних даних, фотокартки з власним зображенням, медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом, які були необхідні для виготовлення підробленого документу. В подальшому у вересні 2019 року, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, отримав від невстановленої особи підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане на його ім`я, яке залишив з метою подальшого використання підробленого документу.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в пособництві у підробленні посвідчення, а саме посвідчення тракториста-машиніста, яке видається установою, яка має право видавати такі документи та яке надає права, з метою його використання підроблювачем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 5 ст. 27-ч. 1 ст. 358 КК України.

Також, ОСОБА_4 , на початку квітня 2019 року, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, перебуваючи в м. Буськ Золочівського району Львівської області, маючи умисел на пособництво у виготовлені завідомо підробленого офіційного документа (свідоцтва про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації) та виконуючи пособницькі дії в підробленні такого документу, що видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи і який надає права, з метою подальшого його використання, надав невстановленій особі відомості щодо своїх анкетних даних, які були необхідні для виготовлення підробленого документу. В подальшому у вересні 2019 року, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, отримав від невстановленої особи підроблене свідоцтво про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації серії НОМЕР_2 , видане на його ім`я НОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке залишив при собі з метою подальшого використання підробленого документу.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в пособництві у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи та який надає права, з метою його використання підроблювачем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 5 ст. 27-ч. 1 ст. 358 КК України.

Отже, подія кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , мала місце на початку квітня 2019, а також у вересні 2019 року, а відтак на даний час минуло більше трьох років, що є підставою для застосування положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

В силу вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Як встановлено судом, що строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України закінчились, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього, більше того він звернувся до суду з відповідним клопотанням про це, а обставини щодо вчинення обвинуваченим протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості чи ухилення його від слідства або суду не виявлено.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, в силу пункту 1 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення підлягає скасуванню, коли провадження в кримінальній справі не було закрито судом за наявності підстав для закриття.

Таким чином, оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення закінчилися строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на що останній надав свою згоду, у зв`язку із чим його клопотання підлягає до задоволення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

клопотання обвинуваченого задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Кримінальне провадження №0000051, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 червня 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1