У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця Полтавської області заяву слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 29.07.2024 року мені передана заява про відвід судді.

В заяві про самовідвід слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 зазначила, що в її провадженні перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ПП «Агроекологія» про усунення перешкод у користуванні власності земельними ділянками (справа №530/130/21). Дана справа розглянута суддею ОСОБА_3 11.03.2021 року. Окрім зазначеної справи в провадженні судді ОСОБА_3 перебували також інші справи за участю відповідача ПП «Агроекологія», представником якого був ОСОБА_6 Представником відповідача ОСОБА_6 по справі №530/130/21 за час розгляду даної справи, а також інших, де він був представником відповідача неодноразова заявлялися клопотання про відвід головуючого ОСОБА_3 від розгляду справ по надуманим підставам, крім того на електрону адресу Зіньківського районного суду Полтавської області05.03.2021 року було направлено та підписано із застосуванням ЕЦП ОСОБА_6 лист судді ОСОБА_3 , де в грубій формі зазначено « Нехай приймає папери, аби не пхати їх через ВРП», чим здійснив психологічний тиск на суддю. Також дана скарга безпосередньо пов`язана з цивільною справою № 530/130/21, під її головуванням. У подальшому представником адвокатом ОСОБА_6 подані скарги щодо дисциплінарного проступку до ВРП, в яких він зазначає неналежну поведінку судді. Тому вважає, що виразилися неприязні відносини між нею та адвокатом ОСОБА_6 .

Сторони кримінального провадження, належним чином повідомлені не з`явилися. У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши заяву про самовідвід судді, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді (самовідводу) його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Підстави відводу (самовідводу) судді в кримінальному процесі визначені ст. ст. 75-76 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, до обставин, які виключають участь судді в кримінальному провадженні, у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи серед іншого, віднесено інші обставини, які б викликали сумнів у його неупередженості.

Згідно із ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити собі самовідвід.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості учасника процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі (стаття 15 Кодексу суддівської етики).

Верховним Судом у Постанові від 17.09.2019 р. у справі N 277/599/15-к зроблено висновок, що безсторонність (неупередженість) суду має визначатися згідно з:

суб`єктивним критерієм - при врахуванні особистих переконань та поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі;

об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як вказує Суд у мотивувальній частині рішення: "між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій)".

Таким чином, заявляючи самовідвід, суддя повинен вказати які саме обставини стали підставою для самовідводу.

Статтею 7 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки.

Базуючись на положеннях, які містяться у преамбулі до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/2312 (далі Бангалорські принципи), та аналізуючи зміст положень Кодексу суддівської етики, можна сформулювати таке поняття суддівської етики.

Під суддівською етикою треба розуміти певну систему базових принципів регламентації поведінки суддів у судовому засіданні, в суді та позасудової поведінки, які побудовані з урахуванням особливостей професійної діяльності судді та створені для підтримки суддівських стандартів, діють об`єктивно і незалежно з метою збільшення значущості існуючих правових норм та правил поведінки для суддів.

Відповідно до коментаря до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1 дотримання етичних норм передбачає утримання суддею від дій, що можуть бути розцінені як використання посадового становища в особистих цілях чи можуть викликати сумнів у його неупередженості, незалежності і справедливості винесених рішень.

Особливості поведінки судді мають прояв утому, що суддя зобов`язаний не допускати будь-яких дій, що можуть заподіяти шкоду, порушити нормальну діяльність суду чи дискредитувати судову владу в цілому.

При цьому суд також бере до уваги, що інститут відводу та інститут самовідводу мають певні відмінності. Найбільш проінформованим про наявність підстав, які перешкоджають судді відповідно до ст. ст. 75, 76 КПК України брати участь у розгляді справи, є саме головуючий. Так, він може знати про такі обставини, які невідомі іншим учасникам, наприклад висловлювання стороннім особам думки стосовно вирішення справи. Тому саме на головуючого, в першу чергу, законодавець покладає обов`язок усунутися від розгляду справи, а саме заявити про самовідвід.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначені у заяві судді Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід від участі в зазначеній справі є обґрунтованими, так як можуть виникнути сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, а тому з метою уникнення вказаних обставин, заява про самовід судді підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 35, 75-76, 80-81, 369-372 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні за скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ПП "Агроекологія" на постанову дізнавача СД ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 10.05.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення (слідчих) розшукових дій, негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000403 - задовольнити.

Кримінальне провадження передати для розгляду під головуванням іншого судді, визначеного в порядку ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала є остаточною і апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1