Справа № 443/1590/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/615/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 30.04.2024 року у кримінальну провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бережниця, Стрийського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої захисника ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 23 378 грн. 90 коп. відшкодування завданої матеріальної шкоди та 300 000 грн. 00 коп. відшкодування завданої моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, 06.06.2021 близько 18:30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов в приміщення будинку АДРЕСА_2 , який належить та в якому проживала ОСОБА_11 , де на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання, наніс декілька ударів долонею та кулаком правої руки в ділянку шиї та обличчя потерпілій ОСОБА_11 .

Внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 закриту черепно-мозкову травму у вигляді залишкового крововиливу в лобній ділянці на внутрішній поверхні м`яких покровів голови та залишкових субдуральних гематом, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням 09.08.2021 смерті ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що він не мав умислу завдавати потерпілій тілесних ушкоджень, які б спричинили смерть потерпілої. Вказує, що після нанесення тілесних ушкоджень потерпіла перебувала у свідомості та її життю нічого не загрожувало. В процесі судового розгляду не встановлена локалізація нанесених тілесних ушкоджень потерпілій. Зазначає, що забій головного мозку потерпіла могла отримати внаслідок падіння після нанесення тілесних ушкоджень. Звертає увагу на те, що відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №11, лікарем був поставлений неправильний діагноз та лікування. Вважає, що смерть потерпілої настала внаслідок неправильного лікування, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину. Зазначає, що визнав вину у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілої та її представника, які заперечили проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався та вірно встановив вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яка підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими у суді першої інстанції доказами, зокрема.

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_11 є її матір`ю. Вона проживала окремо. Приїхавши до матері 7 червня, вона побачила, що вхідні двері відчинені. Зайшовши до кімнати побачила на підлозі кров, мати лежала на ліжку. Всі подушки та ковдри були у крові. Очі матері були напухлі, в крові, шия синя. Викликала швидку допомогу. У швидкій матір називала імена « ОСОБА_12 » і « ОСОБА_13 ». Матір поклали у хірургічне відділення, де вона була близько 2-3 тижнів. Після того, перевели в неврологічне відділення. Після виписки з лікарні матір була лежачою, за нею доглядала медсестра. 09.08.2021 року матір померла.

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції показала, що ОСОБА_11 була її сусідкою. 7 червня зранку, вийшовши на двір почула крики. Це кричала ОСОБА_8 Зайшовши до будинку, в якому проживала ОСОБА_11 , вона побачила кров, яка була усюди в кімнаті, на підлозі, біля вхідних дверей, на ліжку. ОСОБА_11 лежала на ліжку та була сильно побита. Після цього вони викликали швидку допомогу.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_15 показала, що вона є дочкою ОСОБА_11 , а ОСОБА_8 є її рідною сестрою. 07.06.2021 року зранку до неї зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що маму побили, та вона знаходиться у лікарні. В лікарні мати була близько двох місяців. Матір нічого не говорила, лише інколи називала імена « ОСОБА_13 » і « ОСОБА_12 . Після виписки з лікарні матір була лежачою, її привезли до неї додому. Вона за нею доглядала. 09.08.2021 року матір померла.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_16 , який є сусідом ОСОБА_11 , 06.06.2021 року він бачив якогось чоловіка, який вийшов з-за її будинку, переліз через паркан до сусіда і вийшов на дорогу. Як потім йому стало відомо зі слів слідчого, це був ОСОБА_6 .

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у суді першої інстанції показали, що 06.06.2021 року близько 18:00-19:00 год., вони зустріли ОСОБА_6 неподалік від магазину у селі. На руках у ОСОБА_6 були сліди крові.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 10.06.2021 року, місцем події є буд АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 10.08.2021 року та доданим до нього відеозапису, ОСОБА_6 відтворив обстановку та обставини вчинення злочину, вказав як виник конфлікт із ОСОБА_11 , зазначив, що спершу відштовхнув ОСОБА_11 , так як остання почала наносити йому удари по плечах, а в подальшому показав як наносив удари ОСОБА_11 в обличчя долонею та кулаком правої руки, як остання упала на ліжко та в неї з носа потекла кров.

На переконання колегії суддів проведена слідча дія відповідає вимогам ст. 240 КПК України.

Із висновку експертизи №СЕ-19/114-21/10994-Д від 01.07.2021 року вбачається, що два сліди пальців рук, вилучені 10.06.2021 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , залишені відповідно середнім пальцем правої руки та вказівним пальцем правої руки ОСОБА_6 .

Відповідно до даних висновків експертиз №963/2021-ім від 19.07.2021 року, №356/2021-ц від 23.07.2021 року, у слідах зі змивати речовини з підлоги, вилучених під час огляду місця події, виявлена кров, яка може походити від будь-якої особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі, як від ОСОБА_6 , так і від ОСОБА_11 .

Згідно із висновками експертиз №357/2021-ц від 23.07.2021 року, №СЕ-19/114-21/15721 від 10.12.2021 року, у слідах речовини бурого кольору на футболці та лівому кросівку, в яких був одягнутий ОСОБА_6 під час вчинення злочину, виявлена кров ОСОБА_11 .

Відповідно до висновків експертиз №66/2021 від 09.07.2021 року, №98/2021 від 03.08.2021 року, №107/2021 від 21.09.2021 року, комісійної судово-медичної експертизи №11 від 07.04.2023 року, додаткової комісійної судово-медичної експертизи №41 від 08.02.2024 року, у ОСОБА_11 виявлено масивний синець, рану та чотири крововиливи на голові, масивний синець на шиї, масивний синець на грудній клітці, два синці на правій верхній кінцівці та синець на лівій верхній кінцівці, які утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів) та могли виникнути 06 червня 2021 року та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та легкого тілесного ушкодження. Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 на різних анатомічних поверхнях та ділянках тіла, малоймовірним є утворення їх внаслідок одноразового падіння на площину з висоти власного росту.

Смерть ОСОБА_11 настала в період від 12 до 24 годин до моменту зовнішнього дослідження під час проведення судово-медичної експертизи її трупа у морзі від наслідків закритої черепно-мозкової травми у вигляді субдуральних крововиливів, що призвела до набряку головного мозку, про що свідчать дані судово-медичної експертизи трупа. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено наслідки закритої черепно-мозкової травми у вигляді залишкового крововиливу в лобній ділянці на внутрішній поверхні м`яких покровів голови та залишкових субдуральних гематом, яка утворилася від неодноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів).

Доводи обвинуваченого про те, що смерть ОСОБА_11 настала внаслідок неналежного лікування колегія суддів вважає безпідставними, що жодними доказами не підтверджується.

Так, згідно з даними комісійної судово-медична експертиза №11 від 07.04.2023 року вказується на те, що згідно медичної карти стаціонарного хворого з KHП ЖМЛ №1529 rp. ОСОБА_11 при поступленні в лікувальний заклад було встановлено діагноз: Множинні гематоми обличчя. Перелом кісток носа. ЧМТ. При консультації лікарем-неврологом 07.06.2021p гp. ОСОБА_11 було діагностовано: ч/м травма. Забій головного мозку легкого ступеня. Дані діагнози були встановлені на підставі лише клінічних даних та є невірними.

Вірний діагноз Хронічні субдуральні гематоми обох півкуль головного мозку. Перелом основи чepeпa був встановлений 16.06.2021 року після проведення КТ-обстеження головного мозку та консультації невролога.

Надати відповідь на питання щодо правильності лікування з моменту поступлення ОСОБА_11 на стаціонарне лікування до моменту встановлення правильного діагнозу комісія не може.

Беручи до уваги неповне обстеження пацієнтки, несвоєчасне встановлення правильного діагнозу, відсутність консультації/спостереження лікаря-нейрохірурга, відсутність оперативного лікування комісія вважає, що зазначені недоліки у наданні медичної допомоги ОСОБА_11 можуть перебувати у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про те, що вищевказані висновки є суперечливими та лише припускають можливість причинно-наслідкового зв`язку виявлених недоліків у наданні медичної допомоги ОСОБА_11 з настанням смерті останньої.

Крім того, можливість такого причинно-наслідкового зв`язку виключається висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи №41 від 08.02.2024 року, відповідно до якого категорично стверджувати, чи жила б потерпіла, комісія не може через відсутність судово-медичних даних.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що показання допитаних свідків сторони захисту ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , лікарів Жидачівської міської лікарні, які повідомили про процес лікування потерпілої ОСОБА_11 жодним чином не спростовують обставин події злочину та значення для встановлення наявності чи відсутності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину не мають.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що обвинувачений на момент вчинення злочину мав 20 років, його ріст становить 177 см, а вага 80 кг.

Потерпілій ОСОБА_11 на момент вчинення злочину було 75 років, а її ріст згідно з висновком судово-медичної експертизи від 21.09.2021 року становить 154 см., а вага згідно показань потерпілої близько 50 кг.

Таким чином, враховуючи молодий вік та більшу за розмірами тілобудову обвинуваченого ОСОБА_6 , обставини травми, на які він вказував під час проведення слідчого експерименту від 10.08.2021 року та беручи до уваги характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень при проведенні первинної судово-медичної експертизи і причину смерті останньої, колегія суддів приходить до переконання, що тяжкі тілесні ушкодження, завдані ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_6 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілої.

Колегія суддів погоджується із мотивами суду першої інстанції про те, що умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, припускає, що заподіяне потерпілому тілесне ушкодження було тяжким, тобто підпадало під одну з ознак, зазначених у ч. 1 ст. 121 КК, і було причиною його смерті. Для застосування ч. 2 ст. 121 у цих випадках обов`язковим є встановлення необхідного причинного зв`язку між тяжким тілесним ушкодженням і смертю, що сталася. ч. 2 ст. 121 КК може бути застосована і в тому разі, коли смертельний наслідок, який перебував у причинному зв`язку з умисним тілесним ушкодженням, не був усунений лікарським втручанням, хоча й міг бути ним усунений, зокрема через несвоєчасне надання медичної допомоги, відсутність необхідних препаратів чи обладнання, лікарську помилку тощо.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК, характеризується двома формами вини - умислом щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю щодо настання смерті потерпілого .

На переконання колегії суддів, обвинувачений у апеляційній скарзі не зазначає підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, вичерпний перелік яких визначений у ст. 412 КПК України.

Крім того, обвинувачений та його захисник не конкретизували, як у апеляційній скарзі, так і в суді апеляційної інстанції, які саме обставини вчинення злочину судом першої інстанції не досліджувалися.

Відтак, колегія суддів вважає, що покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря психіатра, за місцем проживання скарг не поступало, позитивно характеризується за місцем праці, обставини, що обтяжують покарання: вчинення злочину щодо особи похилого віку особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, обставин, що пом`якшують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зазначені у обвинувальному акті обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, не знайшли свого підтвердженні під час судового розгляду, оскільки обвинувачений не попросив вибачення у потерпілої, не вказав, що щиро жалкує про вчинене, співчуває потерпілій. Той факт, що обвинувачений частково визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення на переконання суду само по собі не свідчить про його щире каяття.

Крім того, стороною обвинувачення не доведено, яку саме допомогу у встановленні невідомих органу досудового розслідування обставин справи надав ОСОБА_6 .

За відсутності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину колегія суддів вважає за неможливе призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , колегією суддів не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 30.04.2024 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3