Справа № 487/7551/24
Провадження № 1-кс/487/4716/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001474 від 27.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Смілянської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001474 від 27.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на автомобіль Mitsubishi L200, р.н. НОМЕР_1 , на іноземній реєстрації, із забороною відчуження такого майна.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001474 від 27.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 26.08.2024 близько 20:43 поблизу с. Зміївка Бериславського району Херсонської області, на автодорозі між с. Зміївка та автодорогою Т0403 сполученням «Мар`янське Берислав» мало місце зіткнення автомобіля Mitsubishi L200, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням військовослужбовця ЗСУ водія Рем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з автомобілем Suzuki Grand Vitara, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням військовослужбовця ЗСУ водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП водії автомобілів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці ДТП, пасажири автомобілів, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , отримали тілесні ушкодження,

27.08.2024, в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі між с. Зміївка та автодорогою Т0403 сполученням «Мар`янське Берислав», відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України було вилучено автомобіль Mitsubishi L200, р.н. НОМЕР_1 , зі значними механічними пошкодженнями.

Зазначений транспортний засіб автомобіль Mitsubishi L200, р.н. НОМЕР_1 , на іноземній реєстрації, передано на зберігання.

У клопотанні прокурор посилається на те, що вилучений транспортний засіб являється безпосереднім знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, зберігає на собі сліди злочину та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим виникла необхідність в накладенні арешту з метою збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Одночасно у клопотанні прокурор порушує питання про поновлення пропущеного строку для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Слідчий суддя вважає, що у даному випадку строк, передбачений для звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пропущений, а тому відсутні підстави для його поновлення з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Статтею 116 КПК України визначено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Як слідує з доданих до матеріалів клопотання доказів, автомобіль, на який прокурор просить накласти арешт, було вилучено 27.08.2024 року, клопотання про арешт майна уповноваженою особою було передано до пошти 28.08.2024.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 116 КПК України, клопотання вважається поданим на наступний робочий день після вилучення майна, тобто 28.08.2024, а тому, строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України, прокурором не пропущено.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст. 167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001474 від 27.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 26.08.2024 близько 20:43 поблизу с. Зміївка Бериславського району Херсонської області на автодорозі між с. Зміївка та автодорогою Т0403 сполученням «Мар`янське Берислав» мало місце зіткнення автомобіля Mitsubishi L200, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням військовослужбовця ЗСУ водія Рем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з автомобілем Suzuki Grand Vitara, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням військовослужбовця ЗСУ водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП водії автомобілів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці ДТП, пасажири автомобілів, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , отримали тілесні ушкодження.

27.08.2024 в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі між с. Зміївка та автодорогою Т0403 сполученням «Мар`янське Берислав» було вилучено автомобіль Mitsubishi L200, р.н. НОМЕР_1 , зі значними механічними пошкодженнями.

27.08.2024 року старшим слідчим в ОВС ВРЗСТ СУ ГУНП в Херсонській області підполковником ОСОБА_13 винесено постанову, відповідно до якої автомобіль Mitsubishi L200, р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001474 від 27.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до даних Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, автомобіль Mitsubishi L200, р.н. НОМЕР_1 , було отримано Громадською організацією «Спілка підприємців теле та кіноіндустрії» як гуманітарна допомога.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини, слідчий суддя вважає, що на даний час існує сукупність підстав вважати, що вилучений в ході огляду місця ДТП автомобіль Mitsubishi L200, р.н. НОМЕР_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди його вчинення, а тому може бути використаний як речовий доказ у кримінальному провадженні, підлягає подальшому експертному дослідженню та проведенню слідчих (процесуальних) дій.

А за такого, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність вилученого автомобіля критеріям, визначенні статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом приховування, знищення речових доказів.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

А за такого, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 168, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль Mitsubishi L200, з іноземною реєстрацією з реєстраційним номером НОМЕР_3 ETO, з забороною розпорядження цим майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1