Провадження №: 1-кс/755/3057/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_4 про проведення обшуку у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 січня 2024 року за №0000007, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло клопотання, котре погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про проведення обшуку, у межах цього провадження, у зв`язку з здійсненням у ньому досудового розслідування та необхідністю встановлення обставин визначених ст. 2, 91 КПК України при наявності на те передумов визначених ст. 233, 234 того ж Кодексу.

Зокрема, у клопотанні вказується, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою групою осіб разом із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з корисливих мотивів незаконно позбавили волі громадянина Туреччини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

22 вересня 2024 року ОСОБА_5 було затримано, в порядку ст. 208 КПК України.

Слідством встановлено, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та може зберігати за вказаною адресою інші речові докази, в тому числі речовини та предмети вилучені з обігу.

Враховуючи викладене, відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК, з метою врятування майна, що має значення для кримінального провадження, 22 вересня 2024 року старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , було проведено невідкладний обшук за вказаною та у ході його проведення виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Айфон 8», чорного кольору, imei НОМЕР_1 з сім-карткою оператора Водафон, який було поміщено до спец. пакету № ICR0122478.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_11 .

Надалі, 22 вересня 2024 року цей мобільний телефон визнано, в порядку ст. 98 КПК, речовим доказам.

Сам обшук, у порядку ст. 233 КПК України, було проведено з метою виявлення та фіксації інших відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, врятування майна у спосіб відшукання знаряддя кримінального правопорушення та/або інших предметів, пов`язаних із злочином. При цьому, отримати такі дані у іншій спосіб, ніж проведення вказаної слідчої (розшукової) дії не можливо.

Тому, заявники просять надати дозвіл на цей обшук постфактум, як такий, проведення якого було необхідним з метою встановлення відомостей визначених ст. 91, 233, 234 КПК України та виконання завдань визначних ст. 2 вказаного Кодексу.

ІІ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

ІІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ ПИТАННЯ

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 233. Проникнення до житла чи іншого володіння особи

3. Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі [...] зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Стаття 234. Обшук

1. Обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, [...].

3. У разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором [...] звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості про: [...] 2) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання; [...] 4) підстави для обшуку;

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання, [...].

5. Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; [...].

IV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Слідчий суддя, перевіривши клопотання на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК), заслухавши думку осіб вказаних у п. ІІ ухвали, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).

В постанові від 27 січня 2022 року в справа № 11-132сап21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з урахуванням змісту ч. 5 ст. 234 КПК України під час вирішення питання про санкціонування обшуку житла стандарт доказування - «достатня підстава» є значно нижчим порівняно з такими стандартами як «поза розумним сумнівом» (що застосовується під час розгляду кримінального провадження по суті), так і «обґрунтована підозра» (за яким доводиться наявність підстав піддавати конкретну особу заходам забезпечення кримінального провадження), зокрема для надання відповідного судового дозволу закон не вимагає існування обґрунтованої підозри власника чи іншого володільця житла у вчиненні кримінального правопорушення.

У цьому випадку, слідчий суддя, вивчивши клопотання заявника та долучені до нього матеріали, вважає, що у ньому наявні в цілому відомості визначені ст. 233, 234 КПК України.

Ці дані, враховуючи обставини вказані у п. І ухвали та дані відображені в матеріалах доданих до клопотання, відповідають критерію «достатня підстава» для проведення вказаної слідчої дії у порядку ст. 233, 234 КПК.

Позаяк, до прикладу, ВС (а) в справі №204/6541/16-к відповідаючи на питання чи існували підстави для затримання указав, що Суд не погоджується із стороною захисту в тому, що затримання було здійснено безпідставно. Суди попередніх інстанцій, виходячи з досліджених доказів, у тому числі показань свідків та відеозаписів, встановили, що поліцейські отримали інформацію про злочин, щойно вчинений у районі їхнього патрулювання. Закон не ставить перед «уповноваженими особами» вимоги вже в момент затримання переконався поза розумним сумнівом у тому, що особа, яку він підозрює у вчиненні злочину, насправді його вчинила. Для цього існують наступні стадії кримінального провадження, під час яких обґрунтованість підозри може бути підтверджена або спростована. Тому хоча у цьому випадку після затримання і обшуку засудженого з`ясувалась його непричетність до того злочину, у зв`язку з яким його затримали, ця обставина не відміняє той факт, що на момент затримання поліцейські мали підстави підозрювати його у тому злочині; (б) у справі №502/945/18 (постанова від 20 червня 2024 року) вказує, що необхідність невідкладного проникнення до житла особи, зумовленого потребою у відшуканні та вилученні речей і предметів, які зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, є невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням майна у розумінні ч. 3 ст. 233 КПК.

Суд в цій справі зауважує, що наведені стороною обвинуваченні відомості у клопотанні та додані до нього документи вказують на дійсність обставин визначених ч. 3 ст. 233 КПК та у світлі чого констатує, що цих даних було достатньо, за його переконанням, для проведення наведеної слідчої дії. Закон не ставить перед «уповноваженими особами» вимоги вже в момент обшуку переконався поза розумним сумнівом у тому, що особа, в якої планується обшук насправді вчинила кримінально карані дії. Для цього, власне, і існують наступні стадії кримінального провадження, під час яких обґрунтованість цих фактів може бути підтверджена або спростована власне дякуючи в т.ч. такій слідчій дії (обшук та його наслідки).

Тому є дійсними підстави уважати встановленими обставини визначені ст. 233, 234 КПК (за обставин цього кримінального провадження, необхідність невідкладного проникнення, зумовленого потребою у відшуканні та вилученні речей і предметів, які зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, є невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням майна у розумінні ч. 3 ст. 233 КПК).

Також були наявні достатні підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі/іншому володінні особи.

Обставин, які б слугували підставою для відмови у задоволенні клопотання, у судовому засіданні, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно, за таких умов, є дійсною і сама доречність обшуку, адже, у цій ситуації, його проведення необхідне для встановлення відомостей визначених ст. 91, 233, 234 КПК України, у кримінальному провадженні та виконання завдань визначних ст. 2, 9, 223 даного Кодексу.

Порушень вимог ст. 234 КПК України, Глави 20 КПК України - слідчі (розшукові) дії, та Глави 2 КПК України - засади кримінального провадження, у судовому засіданні, слідчим суддею не виявлено, як і не було встановлено відомостей, які б беззаперечно свідчили, що надання дозволу на обшук становитиме особистий та надмірний тягар, тобто, апріорі, таке втручання не може уважатися свавільним, оскільки отримання дозволу на його проведення здійснено з дотриманням принципу законності та воно є пропорційним до тяжкості вчиненого правопорушення та відповідає справжнім інтересам суспільства.

V. ВИСНОВОК

Отже, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК свідчать про те, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню для досягнення мети регламентованої ст. 233, 234 даного Кодексу.

Щодо указівки конкретних ПІБ осіб, котрим надається дозвіл на обшук, то слідчий суддя не уважає це доречним, позаяк Верховний Суд в постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 725/1199/19 вказав, що визначення в ухвалі слідчого судді конкретного слідчого або прокурора, які мають здійснювати обшук, знаходиться поза межами повноважень слідчого судді з контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та обмежуються в цій частині перевіркою того, чи є належним суб`єктом учасник кримінального провадження, який звернувся з клопотанням про проведення обшуку. Визначення конкретного прокурора або слідчого (їх групи) для проведення обшуку належить до законних повноважень прокурора (старшого прокурора, групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні) або старшого слідчої групи (керівника органу досудового розслідування).

На підставі викладеного та керуючись статтями 233-236, 309, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив :

клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл постфактум на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою врятування майна у спосіб відшукання речей, що мають значення для кримінального провадження у т.ч. мобільного телефону марки «Айфон 8», чорного кольору, imei НОМЕР_1 з сім-карткою оператора Водафон.

Ухвала оскарженню не підлягає, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_1