1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/9521/24 1-кс/335/4144/2024
25 вересня 2024 року м. Запоріжжя
Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що вилучені предмети можуть містити сліди скоєння злочину, а також бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим на теперішній час виникла необхідність накласти на нього арешт з метою попередження можливого пошкодження, відчуження чи знищення вказаного майна.
В судове засідання слідчий не з`явився.
Підозрюваний ОСОБА_3 та захисник адвокат ОСОБА_4 поклалися на розсуд суду з приводу клопотання.
Розглянувши матеріали клопотання та його доводи, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Таким чином, вилучені в ході санкціонованого обшуку предмети, є тимчасово вилученим майном, мають доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
В разі несвоєчасного арешту вилученого майна, зацікавлені особи можуть відчужити майно, яке має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку, які є тимчасово вилученим майном.
Встановлені під час розгляду клопотання обставини очевидно вказують на те, що вилучені в ході санкціонованого обшуку, предмети є речовими доказами у даному кримінальному провадженні оскільки можуть мати на собі сліди, які будуть мати доказове значення.
Вилучені предмети можуть бути в подальшому об`єктом слідчих дій, в тому числі експертних досліджень, а тому вони мають бути залишені на зберіганні органом досудового розслідування.
Водночас слідчий суддя зауважує, що власники майна не позбавлені можливості звернутись в подальшому з клопотанням про зміну або скасування арешту, накладеного на їх майно цією ухвалою.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений о 10 год. 30 хв. 27.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1