04.09.2024
Справа № 642/5155/24
Провадження № 1-кс/642/2748/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0006631 від 24.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28.08.2024 на адресу суду поштою надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене 24.08.2024 під час проведення огляду місця події на автодорозі Р51 Мерефа-Лозова-Павлоград 10 км+ 350м, а саме: - автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 ; - мотоцикл «Юпитер» без номерного знаку, шасі № НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 , шляхом заборони їх ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, оскільки вказані автомобіль та мотоцикл мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного автомобіля та мотоцикла іншим особам. Місцем зберігання майна визначити майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Г. Сковороди (Пушкінська), 106.

Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0006631 від 24.08.2024 за ч.2 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 24.08.2024 близько 00.10 год. на автодорозі Р51 Мерефа-Лозова-Павлоград 10км+350м стався наїзд автомобілем Volkswagen passat, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,(працівник поліції, БПОП Стрілецький батальон, капітан поліції), який рухався по вказаній автодорозі зі сторони с. Першотравневого в напрямку с. Бірки на пішоходів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,(помер на місці: травматична ампутація правої нижньої кінцівки на рівні стегна, патологічна рухливість кісток черепа) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (доставлені до лікарні, попередній діагноз: гостра реакція на стрес), та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (доставлений до лікарні з діагнозом: ЗЧМТ, МГМ, забійна рана голови, відкритий перелом середньої третини правої гомілки), які рухались пішки по вказаній автодорозі та ОСОБА_6 вів в руках мотоцикл "Юпитер", б.н., в зустрічному автомобілю напрямку. Зі слів водія ОСОБА_5 пішоходи та мотоцинкл були без світла та без світло відбивних елементів.

24.08.2024 в ході огляду місця події на автодорозі Р51 Мерефа-Лозова-Павлоград 10 км+ 350м виявлено та вилучено:

1) автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 ;

2) мотоцикл «Юпитер» без номерного знаку, шасі № НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 .

На теперішній час встановлено, що виявлені та вилучені в ході проведення огляду речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі були об`єктом кримінально протиправних дій.

В ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

У даному кримінальному провадженні підставами для арешту майна є збереження речових доказів.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане, знищене або пошкоджене.

Прокурор у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, звернулися з заявою про розгляд клопотання у їх відсутності, при розгляді клопотання поклалися на розсуд суду, тому суд вважає можливим розглянути клопотання у їх відсутності на підставі ч.1 ст.172 КПК України.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).

Із матеріалів клопотання прокурора вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0006631 від 24.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 24.08.2024 під час проведення огляду місця події на автодорозі Р51 Мерефа-Лозова-Павлоград 10 км+ 350м, а саме:

- автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 ;

- мотоцикл «Юпитер» без номерного знаку, шасі № НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 , шляхом заборони їх ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, оскільки вказані автомобіль та мотоцикл мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного автомобіля та мотоцикла іншим особам.

Місцем зберігання майна визначити майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Г. Сковороди (Пушкінська), 106.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити прокурору відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1