Справа № 333/4670/22
Провадження №1-кс/333/1352/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого ТУ ДБР про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого ТУ ДБР про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 заявив клопотання про залишення скарги без розгляду.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання скаржника про залишення скарги без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги заяву скаржника ОСОБА_3 про залишення скарги без розгляду, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно пункту 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України, параграф 1, ст. ст. 303-308 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Вимогами ч. 1 ст. 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.

Таким чином, на теперішній час скаржник ОСОБА_3 скаргу не підтримує, просить залишити її без розгляду, про що надав заяву через канцелярію суду. Вказана заява не суперечить закону.

Згідно з принципом диспозитивності кримінального судочинства, визначеним у статті 26 КПК України суд розглядає скарги на дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу. Учасник справи є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зазначені обставини, а також надану через канцелярію суду скаржником ОСОБА_3 заяву про залишення скарги без розгляду, слідчий суддя вважає, що вищезазначену скаргу треба залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 3, 9, 21, 22, 26, 303-304, 306-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого ТУ ДБР про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, залишити без розгляду.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1