Справа № 132/2921/24
Провадження №1-кп/132/387/24
Вирок

Іменем України

25 жовтня 2024 року

Калинівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000055, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 21.06.2024 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначених у ст. 181 Сімейного кодексу України є присудження за рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Так, ОСОБА_2 у період з 01.01.2021 по 01.09.2024 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.10.2012, (справа № 0603/5693/12) з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вирішено стягувати на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 23.08.2012 і до повноліття дитини.

Відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.11.2018, (справа № 274/5270/18) розмір аліментів, присуджений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.10.2012 у справі №0603/5693/12, вирішено змінити та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

На підставі виконавчого листа № 0603/5693/12 виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, головним державним виконавцем Калинівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 21.12.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 щомісячно аліментів.

ОСОБА_2 , маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), достовірно знаючи про необхідність їх сплати, так як до останнього здійснювалися виклики державного виконавця про з`явлення: 12.02.2024, 17.05.2024, 06.06.2024, під час чого йому було роз`яснено відповідальність за невиконання законних вимог виконавця, його обов`язку повідомити державного виконавця не пізніше наступного дня про своє працевлаштування, у період з 01.01.2021 року по 01.09.2024 року, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштувався, на обліку у Калинівському відділі Хмільницької філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебував, грошові кошти (аліменти) на утримання дитини не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно рішення суду не виконував і таким чином злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої доньки.

Відповідно до постанови Калинівського районного суду від 26.01.2023 (справа №132/3064/22) ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП (несплата аліментів) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно-корисних робіт строком на 120 годин.

В подальшому з 08.03.2023 по 28.03.2023 ОСОБА_2 , виконавши призначені судом суспільно-корисні роботи, продовжуючи свої умисні дії спрямовані на злісне ухилення від сплати аліментів, починаючи з 29.03.2023 по 01.09.2024, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштовувався, на обліку у Калинівському відділі Хмільницької філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебував, грошові кошти (аліменти) на утримання неповнолітніх дітей не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно рішення суду не виконував і таким чином злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.

Внаслідок вищевказаних умисних дій ОСОБА_2 , спрямованих на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) у період з 01.01.2021 по 01.09.2024 утворилася заборгованість в сумі 167 561, 53 (сто шістдесят сім тисячі п`ятсот шістдесят одна ) гривень (п`ятдесят три ) копійки, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву підозрюваного ОСОБА_2 , яка складена за участі захисника ОСОБА_7 , в якій ОСОБА_2 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, він беззаперечно визнає; згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згідний на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_7 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

До обвинувального акта також додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_5 щодо згоди із встановленим досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без її участі.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме: злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_7 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України, а саме як: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні батьків похилого віку, за даними наявної документації на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; має місце реєстрації, раніше судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах, встановлених в санкції ч. 1 ст. 164 КК України, у виді обмеження волі і відповідно ст.ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком. Згідно п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 21.06.2024 року ОСОБА_2 засуджений по ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки. Тому суд вважає необхідним відповідно ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_2 призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за попереднім вироком, так як кримінальне правопорушення по даному кримінальному провадженні обвинувачений вчинив до постановлення попереднього вироку Калинівського районного суду Вінницької області від 21.06.2024 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, а вид запобіжного заходу не обирався.

Витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню відсутні.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд керується вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382, 615 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним по ч. 1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 21.06.2024 року у справі №132/2981/23, визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки. Згідно п п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку засудженому ОСОБА_2 рахувати з дня оголошення вироку суду.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000055 від 02.07.2024 року, а саме: рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (справа №0603/5693/12) від 05.10.2012 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки на 1 арк.; постанова Калинівського районного суду Вінницької області від 26.01.2023 року провиконання суспільно корисних робіт з ОСОБА_2 на 1 арк., які долучено до матеріалів кримінального провадження - залишити в метеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати прокурору та обвинуваченому.

Суддя: