Справа №:755/533/24
Провадження №: 1-в/755/587/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання фахівеця II категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області ОСОБА_3 , про приведення вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ,

інспектора ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання фахівеця II категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області ОСОБА_3 , про приведення вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Подання мотивоване тим, що з 11 квітня 2024 року на обліку Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджена 12 січня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Вирок набрав законної сили 13 лютого 2024 року.

Згідно вироку, ОСОБА_4 наприкінці 2022 року заволоділа грошовими коштами шляхом обману, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1406 грн..

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886- ІХ «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 51 Кодексу України про адміністратиі правопорушення (у редакції Закону № 3886-ІХ) відповідальність за дріб викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до норм частини 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Дніпровського районного суду міста Києва убачається, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 190 КК України, в грудні 2022 року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., а 50 відсотків від його розміру ставили 1240,50 грн.

Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону № З886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, розмір завданої матеріальної шкоди, з якого настала кримінальна відповідальність за статтею 190 Кримінального кодексу України, становив 2481 грн. (1240,50x2=2481).

Відповідно до частини 2 статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За вироком Дніпровського районного суду м. Києва розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_4 склав в загальному 1406 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість завданого збитку ОСОБА_4 становила 1406 грн., тобто являється меншим за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність - 2481 грн., та з огляду на норми статті 58 Конституції України і статті 5 Кримінального кодексу України щодо принципу зворотної дії закону в часі, засуджена підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У судовому інспектор подання підтримала, просила його задовольнити, з підстав, наведених у ньому.

Прокурор проти задоволення подання не заперечувала.

Засуджена ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття у судове засідання, осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2024 року ОСОБА_4 засуджена за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 13 лютого 2024 року.

Від 11 квітня 2024 року, ОСОБА_4 поставлена на облік Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києві від 12 січня 2024 року, ОСОБА_4 наприкінці 2022 року заволоділа грошовими коштами шляхом обману, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1406 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2022 рік складав 1240,50 гривні. Тобто, два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складав суму в розмірі: (1240,5х2) =2481 гривень. Таким чином, станом на день викрадення ОСОБА_4 майна на суму 1406 грн, вказана сума складала менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Наведеної вище правової позиції дотримується Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року в справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання фахівеця II категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області ОСОБА_3 , про приведення вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ- задовольнити.

Привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Звільнити засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року покарання ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Матеріали особової справи засудженої ОСОБА_4 повернути до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області

Ухвала суду може бути оскаржена через Дніпровський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1