Провадження № 1-кп/643/771/24
Справа № 643/9750/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024

04 вересня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000639, внесеному до ЄРДР від 25.07.2024, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Середівка, Вовчанського району, Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою у АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 та відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Хотімля, Вовчанського району, Харківської області, громадянина України, студента 2-го курсу ДНЗ Слобожанського регіонального центру професійної освіти, неодруженого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 23.07.2024 приблизно о 19:00 разом із неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та їх знайомими н/л ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 знаходились на дитячому майданчику, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , де вони зустрілися з раніше незнайомими їм ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В ході зустрічі у ОСОБА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з раніше незнайомими йому ОСОБА_7 .

В ході словесного конфлікту ОСОБА_2 , перебуваючи на відстані приблизно один метр напроти ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на спричинення йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілому і бажаючи їх настання, витягнув зі своєї сумки предмет схожий на газовий балончик зі сльозогінним газом та розпилив його в обличчя ОСОБА_7 , після чого продовжуючи свій протиправний умисел умисно наніс йому один удар своєю правою ногою в тулуб зліва, а саме, в ділянку ребр. Від нанесеного удару ОСОБА_7 впав на землю. Після чого, ОСОБА_2 припинивши свої протиправні дії разом з н/л ОСОБА_3 підійшли до лежачого а землі ОСОБА_7 , взяли його під руки та посадили на лавку. Після чого, ОСОБА_2 разом із н/л ОСОБА_3 продовжили словесний конфлікт з ОСОБА_7 .

Приблизно о 19:20 в ході словесного конфлікту н/л ОСОБА_3 , перебуваючи на відстані один метр напроти ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на спричинення йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілому і бажаючи їх настання наніс один удар своєю правою ногою в голову ОСОБА_7 , а саме, в обличчя з лівою сторони. Після чого, самостійно припинив свої протиправні дії.

Внаслідок умисно нанесеного ОСОБА_2 удару потерпілому ОСОБА_7 причинено фізичний біль та синець на тулубі, який викликав незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, які могли утворитися від ударної дії тупого твердого предмета, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок умисно нанесеного н/л ОСОБА_3 удару потерпілому ОСОБА_7 було спричинено фізичний біль та синець з саднами на голові, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, які могли утворитися від ударної дії тупого твердого предмета, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми протиправними діями ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 вчинили кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Разом із обвинувальним актом до суду надійшли заяви ОСОБА_2 , неповнолітнього ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Аналогічного змісту заяву надано потерпілим ОСОБА_7 .

Добросовісність беззаперечного визнання винуватості підозрюваними, їх згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за їх відсутності підтвердили захисник адвокат ОСОБА_8 та законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_9 .

Також із змісту обвинувального акту вбачається клопотання прокурора розглядати вказаний обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому заїданні на підставі правил ч.1 ст. 302 КПК України.

Отже, вищевикладене свідчить про те, що замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивченням осіб обвинувачених встановлено, що останні раніше не судимі, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, ОСОБА_3 є неповнолітньої особою.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_2 , є щире каяття обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та вчинення кримінального проступку неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, не встановлено.

Відповідно до положень ч.1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченим суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку, конкретні обставини кримінального провадження, ставлення обвинувачених до вчиненого та враховує дані про їх особу, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчинені злочину і, полягає в передбаченому законом обмежені прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, призначаючи обвинуваченим покарання, суд виходить із положень ст.ст. 50,65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення обвинувачених та попередження скоєння нових правопорушень як самим обвинуваченими, так і іншими особами, враховує характер та ступень тяжкості скоєного, його наслідки, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинувачених, його відношення до скоєного кримінального правопорушення, наявність неповнолітнього віку у ОСОБА_3 ..

При призначені обвинуваченим покарання суд також дотримується практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії від 16.10.2008 року).

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті, за якими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 притягаються до кримінальної відповідальності, у вигляді громадських робіт, при цьому ОСОБА_2 у розмірі 100 годин, ОСОБА_3 80 годин.

Кримінальним проступком матеріальна шкода не завдана.

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

По справі судові витрати відсутні та речові докази відсутні.

Керуючись ст.98, 100 КК України, ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати винуватими ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт, ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 80 (вісім десять)годин громадських робіт.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1