Справа № 128/4612/23
УХВАЛА

13 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі ВКЗ з ДУ « ВУВП № 1» клопотання сторін у кримінальних провадженнях, об`єднаних у одне відомості про які внесені: 16.09.2022 в ЄРДР за №0000507 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень: ОСОБА_6 за ч.1 ст.309, ч.ч.2,3 ст.307 КК України; ОСОБА_7 за ч.ч.2,3 ст.307 КК України; ОСОБА_8 за ч.ч.2,3 ст.307 КК України; ОСОБА_9 за ч.3 ст.307 КК України; ОСОБА_10 за ч.2 ст.307 КК України; ОСОБА_5 за ч.2 ст.307 КК України; ОСОБА_11 за ч.2 ст.307 КК України; ОСОБА_12 за ч.2 ст.307 КК України; ОСОБА_13 за ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_14 за ч.2 ст.307 КК України та 06.11.2023 в ЄРДР за №0000835 за обвинуваченням ОСОБА_15 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч.2,3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходяться на розгляді вищевказані кримінальні провадження, об`єднані у одне.

13.11.2024 у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане попередньо до суду прокурором ОСОБА_16 письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке вмотивував тим, що строк дії застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно останнього стікає, однак ті ризики, які стали підставою для його застосування наданий час не зменшилися та не відпали.

Прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті за який передбачає покарання від шести до десяти років позбавлення волі із конфіскацією майна; обвинувачений на час затримання офіційно працевлаштований не був, отже останній не має стабільного джерела доходів. Вважає, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, вчинити інші кримінальні правопорушення. Окрім того, вказав що на даний час у Вінницькому міському суді Вінницької області на розгляді перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 від 18.05.2020 за обвинуваченням у вчиненні ним злочину за ч.3 ст.185 КК України.

Тому , просить суд продовжити ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з одночасним визначенням запобіжного заходу у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, визначених КПК України.

13.11.2024 в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає, що вказані прокурором ризики вже втратили свою актуальність, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 визнає вину; з іншими обвинуваченими, окрім одного, він не знайомий, розмір наркотичних засобів виявлений в ході даного кримінального провадження є не великий; обвинувачений має постійне місце проживання та зареєстрований у с. Коханівка, де проживає його дружина; він працював але неофіційно працював таксистом, він пенсійного віку ; стан здоров`я ОСОБА_5 стрімко погіршується, а тому враховуючи усі ці обставини та визнання ним вини, просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора. В свою чергу захисник заявив усне клопотання про зміну застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби з 22:00 год. до 06:00 год., щоб ОСОБА_5 мав змогу працювати та забезпечувати свою родину, а також купувати ліки та відвідувати лікаря.

Обвинувачений ОСОБА_5 також заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, підтримав усне клопотання захисника. Суду доповнив, що прокурор вимагає занадто жорсткий підхід у вигляді тримання під вартою, оскільки він перебував під слідством 11 місяців, та за цей час не порушував умов, завжди з`являвся за першим викликом до слідчого, не вживав заходів щодо знищення доказів. Зазначив, що впливати на свідків не має наміру, люди які причетні до справи йому не знайомі, знищити докази він не має жодної можливості та не має такого наміру, оскільки вони вже усі зібрані та знаходяться в матеріалах справи ; він має постійне місце проживання та дружину на волі працював таксистом ; перебуваючи під вартою переніс інфекції, щоденно вживає таблетки, тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічну пору доби.

Прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволені поданого прокурором ОСОБА_16 письмового клопотання, заперечуючи проти клопотання захисника, оскільки вважає, що менш суворий запобіжний захід щодо обвинуваченого не зможе запобігти вказаним ним ризикам.

Заслухавши клопотання прокурора та захисника, підтриманого обвинуваченим, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до такого.

Так, судом установлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачуються за ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого, ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області неодноразово продовжувався.

Суд вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В жодному випадку запобіжний захід не може розцінюватись, як покарання за вчинене діяння.

При вирішенні питання щодо зміни чи продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та реєстрації, погіршення стану його здоров`я, а також того, що прокурором не надані докази того, що на даний час обвинувачений ОСОБА_5 може впливати незаконно на свідків чи будь-яким іншим чином перешкоджати правосуддю, тому суд вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому не є доцільним з тих підстав, що на теперішній час, заявлені ризики прокурором , що були враховані судом раніше при застосуванні запобіжного заходу зменшилися та не виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою.

Суд вважає, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

З урахуванням викладеного суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не є доцільним , а тому обвинуваченому ОСОБА_5 слід змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт в нічний період доби, щоб останній міг працювати та лікуватися.

В свою чергу, в суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, оскільки залишається ризик того, що обвинувачений у разі зміни запобіжного заходу на інший більш м`який може ухилитися від явки до суду.

Тому суд доходить висновку про наявність підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, а саме з 22.00 - 06.00 годин на 60 днів за місцем його проживання, з покладенням на нього певних обов`язків, таким чином, задовольнивши клопотання захисника та відмовивши в задоволені письмового клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст.176, 178, 331, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені письмового клопотання прокурора ОСОБА_16 , підтриманого у судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_4 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, - задовільнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, а саме з 22.00 - 06.00 годин , строком на 60 днів, тобто по 11 січня 2025 року включно, за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Вінницької області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування (будь-яким чином, в тому числі за допомогою телефонних та електронних засобів зв`язку) зі свідками, окрім спілкування з визначеними особами виключно під час судового розгляду;

- здати на зберігання до відповідних органів влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебуває в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань №1» звільнити з-під варти, з дня отримання копії даної ухвали суду.

Вважати ОСОБА_5 таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Зобов`язати Відділ поліції №4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_5 , про що письмово повідомити Вінницький районний суд Вінницької області в найкоротший термін.

Копії ухвали направити уповноваженим особам: Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» та Відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області (вул. Героїв Майдану, 75, м. Липовець, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), - для виконання.

Копію ухвали також скерувати для відому сторонам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду проголошена 19.11.2024 о 17.40 годин.

Суддя ОСОБА_17