Дата документу 03.12.2024
Справа № 334/7360/24
Провадження № 1-кп/334/668/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, пенсіонера, немаючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

установив:

09.05.2024 приблизно о 20 годині 30 хвилин потерпілий ОСОБА_7 перебував у громадському місці, а саме у дворі житлового будинку АДРЕСА_3 разом з дружиною ОСОБА_8 та знайомими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Також, неподалік у дворі вказаного будинку знаходився обвинувачений ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. У цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, а саме на безпричинне спричинення тілесних ушкоджень раніше не знайомому йому ОСОБА_7 , із застосуванням ножа господарсько-побутового призначення, який ОСОБА_4 з цією метою заздалегідь взяв до правої руки та тримав при собі, тобто заздалегідь заготовив для нанесення тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_4 швидко наблизився до раніше незнайомого йому ОСОБА_7 та, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки та моралі в суспільстві, діючи умисно, безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення спокійних та безпечних умов пересування громадян у дворі будинку АДРЕСА_3 , проявляючи явну неповагу до суспільства, що виявилось в бажанні продемонструвати факт своєї переваги над потерпілим, самоствердитись за рахунок його приниження, в присутності інших громадян, зневажаючи особу раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , з особливою зухвалістю, яка виразилась у використанні предмета, спеціально заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, утримуючи в правій руці ніж господарсько-побутового призначення, наблизившись до ОСОБА_7 , безпричинно наніс йому вказаним предметом три послідовні удари в ділянку правої верхньої кінцівки та вправу підпахову ділянку потерпілого. Після чого, потерпілий ОСОБА_7 з метою припинення хуліганських дій та самозахисту від незаконних дій ОСОБА_4 розпорошив в сторону обличчя останнього сльозогінний газ.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи, спричинено тілесні ушкодження у виді: різані рани у нижній третині правого плеча та у середній третині правого передпліччя по заднє-зовнішнім поверхням, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я, садно у ділянці 3-го міжребір`я по правій переднє-пахвинній, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке кваліфікується як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що його рішення є добровільним, наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, завдану шкоду відшкодував у розмірі 9 000 грн., у судовому засіданні вибачився перед потерпілим, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого, висновків експертиз та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Показання обвинуваченого та потерпілого надані ними під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали, що характеризують його особу, в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставинами, яке пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом визнаються щире каяття та часткове відшкодування, завданої шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом визнається вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно із приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

ОСОБА_4 одружений, є пенсіонером, учасником бойових дій, немає на утриманні дітей, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, свою вину в вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся, відшкодував частково завдану шкоду, раніше не судимий.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Також потерпілим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6 788 грн. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Обвинувачений частково визнав цивільний позов. Захисник обвинуваченого пояснила, що обвинувачений визнає цивільний позов в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із компенсацією вартості ліків, придбаних після події злочину та вартості одягу, а також моральну шкоду у розмірі 4000 грн. Щодо вартості ліків, придбаних до події злочину та решти суми моральної шкоди заперечує.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 вересня 2024 року у справі № 444/870/22 (провадження № 51-2989кмо23) суд у конкретному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та в такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини. Такий порядок розгляду кримінального провадження не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, визначені в ч. 1 ст. 91 КПК України.

Відтак ,суд вважає за можливе розглянути у повному обсязі лише цивільний позов.

Позовні вимоги потерпілого обґрунтовані тим, що ним понесені витрати на купівлю ліків у сумі 1788 грн., а також втрата спортивного костюму вартістю 5000 грн. Крім того, він переніс значні душевні страждання у зв`язку зі скоєнням злочину щодо нього, також потерпілий вказує на те, що він тривалий час не може користуватись благами та перевагами, які надає життя, а саме нормально працювати, займатись спортом. Через скоєний злочин його вимушено перевели на іншу посаду (з молодшого приймальника товарів до охоронника).

Щодо матеріальної шкоди, то суд зазначає, що в силу приписів 22 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Тобто, відшкодування підлягають лише ті витрати, які дійсно пов`язані із злочинними діями.

Суд погоджується із доводами сторони захисту про те, що копії фіскальних чеків від 08.05.2024 року та 09.05.2024 року (покупки о 10:22 год. та 08:10 год.) загалом на суму 398 грн., не є належними та допустимими доказами, які підтверджують дійсний розмір матеріальної шкоди, адже покупки цих товарів відбулись ще до заподіяння шкоди потерпілому.

Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6390 грн.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає про те, що відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У судовому засіданні потерпілий вказав на те, що свідками злочину стали його близькі люди, а сам він вимушено був переведений на іншу посаду, оскільки не зміг продовжувати роботу на попередньому місці. Також потерпілий вказав на те, що його попередній заробіток становив 17 тисяч гривень на місяць, а зараз він заробляє 15 тисяч гривень.

Відповідно до ст. 1167 ЦК під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести у рішенні відповідні мотиви.

Водночас, суд наголошує на тому, що інститут відшкодування моральної шкоди впроваджено законодавцем у національне законодавство саме з метою справедливої компенсації дійсних втрат нематеріального характеру, і в жодному разі не може використовуватись для збагачення.

У даному випадку потерпілим заявлена вимога про стягнення по суті його шестимісячного заробітку у якості моральної шкоди, при цьому згідно із матеріалами справи (висновок експерта від 27.05.2024 року №756п) тілесні ушкодження отримані потерпілим відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто такі що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Також у згаданому вище висновку експерта відсутні висновки про те, що тілесні ушкодження, отримані потерпілим мали своїм наслідком незначну втрату працездатності, що у сукупності із тим фактом, що відповідно до довідки ТОВ «АТБ-Маркет» від 17.10.2024 року потерпілого перевели на іншу посаду 26.07.2024 року, тобто через 2,5 місяці після злочину та через 2 місяця після «закриття лікарняного», ставить під сумнів взаємозв`язок між отриманими травмами та переведення потерпілого на іншу посаду.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а тому ураховуючи обґрунтування, наведене самим позивачем, суд вважає справедливою та співмірною суму моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень.

У судовому засіданні судом встановлено, що обвинуваченим на користь потерпілого сплачено 9 000 грн. у якості відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи цей факт, суд вважає за необхідне закрити провадження за цивільним позовом в частині стягнення суми матеріальної шкоди у розмірі 6 390 грн. та щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 2 610 грн., у зв`язку із відсутністю предмету спору (вказані суми відшкодовані на момент ухвалення вироку).

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, і призначити покарання і призначити покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди задовольнити частково.

Провадження у справі в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6 390 грн. закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Провадження у справі в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 2 610 грн. закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) моральну шкоду у розмірі 7 390 (сім тисяч триста дев`яносто) гривень.

В задоволені решти вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати за проведення експертиз у розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Речовий доказ: фрагмент картону з нашаруванням РБК (номер книги обліку 517, порядковий номер 39221) та ніж (сейф-пакет №2703387, номер книги обліку 517, порядковий номер 39228), які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1