Справа № 639/6109/24
Провадження № 1-в/639/558/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покотилівка Харківської області, з середньо-технічною освітою, який проходив військову службу за мобілізацією, неодруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 22.03.2024 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. ст. 62, 69 КК України, до покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 1 рік 6 місяців,

в с т а н о в и в:

На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання та просив вказане клопотання задовольнити, наполягав на розгляді судом його клопотання про застосування стосовно нього положень статей 81 та 82 КК України.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 просив залишити вказане клопотання без розгляду, оскільки вимоги за цим клопотанням не конкретизовані та чітко не викладені.

Представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника, що відповідно до приписів абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку засудженого та прокурора, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2024 ОСОБА_4 засуджено за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. ст. 62, 69 КК України, до покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2024 набрав законної сили 23 квітня 2024 року.

15.11.2023 засуджений ОСОБА_4 був заарештований Другим СВ ТУ ДБР розташованого у м. Полтава та прибув до державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

З характеристики на засудженого ОСОБА_4 від 30.09.2024 встановлено, що за час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» останній характеризується посередньо, вимоги режиму тримання та правила внутрішнього розпорядку СІЗО не порушує. На профілактичному обліку не перебуває. Адміністрацією установи не заохочувався, до суспільно-корисної праці не залучається. Соціально-корисні зв`язки з родичами не підтримує. Тримається у приміщенні з невеликою чисельністю ув`язнених, в середовищі яких конфлікти не виникають. В бесіді з представниками адміністрації та персоналом установи намагається дотримуватися правомірних та ввічливих відносин, виконує їх законні вимоги лише під контролем. Санітарно-гігієнічних правил дотримується.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього строку відбуття покарання, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення.

Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

При цьому, вирішальним є не факт відбуття засудженим певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Статтею 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язком суду, а залежить від переконаності суду в тому, що засуджений довів своє виправлення та цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Дослідженням відомостей про особу засудженого ОСОБА_4 встановлено, що в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» він характеризується посередньо, стягнень не має, проте й заохочень не отримував, до суспільно-корисної праці не залучався, участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймає.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, оскільки дослідженими матеріалами не підтверджується факт виправлення засудженого на теперішній час, а також не доведено, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, який призначено за вироком суду.

Таким чином, клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України є незаконним, необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

При вирішенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування положень ст. 82 КК України (заміна невідбутої частини покарання більш м`яким), суд враховує такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

За вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2024 ОСОБА_4 засуджений за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. ст. 62, 69 КК України, до покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, до покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців приписи цієї статті не застосовуються.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України є незаконним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 81, 82 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 від 18.09.2024, яке подане на підставі статті 81 КК України, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2024 відмовити.

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 від 18.09.2024, яке подане на підставі статті 82 КК України, про заміну невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2024 більш м`яким покаранням відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим протягом того ж строку з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 18 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1