провадження № 1-в/610/118/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Балаклія Ізюмського району Харківської області подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№17)" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку стосовно

ОСОБА_3 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниця, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , до засудження проживав у АДРЕСА_2 , раніше судимого,

Засудженого 21.09.2022 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 5-ти років позбавлення волі,

початок строку: 20.02.2020, кінець строку: 20.04.2025,

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№17)" про вирішення питання щодо приведення вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2022 з урахуванням ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 27.12.2023, вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2021, вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2020, вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2018 стосовно засудженого ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України №3886-IX від 18.07.2024 "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів".

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України за кримінальне правопорушення, яке він вчинив 29.01.2020, чим завдав збитки на суму 2000 грн., що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення за ст. 185 КК України.

Також, ОСОБА_3 засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України за кримінальне правопорушення, яке він вчинив 26.04.2019, чим завдав збитки на суму 2000 грн., що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення за ст. 185 КК України.

Одночасно, за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2021, який приєднується на підставі ст. 71 КК України, також вчинив кримінальне правопорушення 26.04.2019 за ч. 2 ст.185 КК України, чим завдав збитки на суму 2000 грн..

За вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2018, вчинив кримінальне правопорушення 13.03.2018 за ч. 2 ст.185 КК України, чим завдав збитки на суму 833 грн., що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX від 18.07.2024 яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення.

Вищенаведене стало підставою для звернення ДУ "ПВК (№17)" до суду з цим поданням.

Представник ДУ "ПВК (№17)" в судове засідання не прибув, матеріали подання містять заяву про розгляд подання за його відсутності.

Прокурор подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення подання ДУ "ПВК (№17)" не заперечує, просив розглядати за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не доставлений, подав заяву про розгляд подання за його відсутності, від проведення судового в режимі відеоконференції відмовився.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2022 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зараховано не відбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2021, остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Вирок набрав законної сили 24.10.2022. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком за кримінальне правопорушення, яке він вчинив становить 2000 грн.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2021 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно визначено у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначене вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2018 та призначено остаточне покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 18.04.2021. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком за кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 1785, яке він вчинив становить 2000 грн.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2018 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Вирок набрав законної сили 20.08.2018. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком за кримінальне правопорушення, яке він вчинив 13.03.2018 становить 833,00 грн.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 27.12.2023 на підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 21.09.2022, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 20.01.2020 у вигляді 2 місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 20.01.2020 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Вирок набрав законної сили 18.11.2020.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон №3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст.51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку від 08.04.2021 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 26.04.2019, чим завдав збитки на суму 2000,00 грн.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 960,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 1921,00 грн (960,50*2=1921,00).

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 08.04.2021 діями ОСОБА_3 за епізодом від 26.04.2019 було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 2000,00 грн., що перевищує розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2019 рік, а тому вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінально караним.

Зі змісту вироку від 21.09.2022 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 29.01.2020, чим завдав збитки на суму 2000,00 грн.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2010,20 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1005,10 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2010,20 грн (1005,10*2=2010,20).

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 21.09.2022 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 2000,00 грн.

Зі змісту вироку від 19.07.2018 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 13.03.2018, чим завдав збитки на суму 833,00 грн.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 881,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 1762,00 грн (881,00*2=1762,00).

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 19.07.2018 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 833,00 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також кореспондуються з положеннями ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Ураховуючи те, що вартість викраденого 29.01.2020, 13.03.2018 була меншою за розмір з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2018 році 1762,00 грн., 2020 році 2010,20 грн, то суд вважає, що вчинені обвинуваченим 29.01.2020, 13.03.2018, діяння не підпадають під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч.5 підрозділом 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№17)" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, стосовно засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2018, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2020 залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_3 від остаточного покарання, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2021 на підставі ст.71 КК України у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2021 в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років 6 місяців залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2022, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити ОСОБА_3 від остаточного покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2022 та ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 27.12.2023 на підставі ч. 4 ст.70, ст. 71 КК України у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Ухвала в частині звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1