Справа № 461/7806/24
Провадження № 1-кс/461/5820/24
УХВАЛА

25.09.2024 року, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених дітьми слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000169 від 30.07.2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , здійснюється адвокатська діяльність, згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 912 від 26.06.2012 виданого рішенням Івано-Франківської обласної Кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури.

Водночас, адвокат ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, 20.09.2024 близько 12:20 год. вимагала та 24.09.2024 о 09:05 год. одержала від ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 2500 доларів США для себе за вплив на прийняття рішення суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_6 яка згідно з приміткою до ст. 369-2 КК України, є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 й ОСОБА_7 та визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком.

Встановлено, що 22.07.2024 ОСОБА_5 звернувся до адвоката ОСОБА_4 з метою отримання правової допомоги щодо процедури розірвання шлюбу та визначення місця проживання його малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком.

Погодившись на запропоновані адвокатом ОСОБА_4 умови супроводу в процесі розірвання шлюбу, 08.08.2024 ОСОБА_5 надав останній грошові кошти в сумі 20 000 гривень, в якості оплати за юридичні послуги, а саме підготовки позовної заяви, будучи запевненим адвокатом ОСОБА_4 , що вона контролюватиме всі необхідні дії та осіб, для позитивного результату в ході розгляду позовної заяви.

12.08.2024 між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено Договір «Про надання правової допомоги», згідно п. 1.1 якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за дорученням клієнта. Поряд з цим, у відповідності до п. 4.1 договору гонорар сплачується клієнтом на підставі рахунку представленого йому адвокатом.

В подальшому, близько 12:20 год. 20.09.2024, перебуваючи в приміщенні службового кабінету АДРЕСА_1 , адвокат ОСОБА_4 при зустрічі з ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на суддю Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_6 , висловила вимогу ОСОБА_5 про надання їй неправомірної вимоги у розмірі 2 500 доларів США, за вплив на суддю Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_6 , для вирішення питання щодо прийняття позитивного рішення про розірвання шлюбу між ним і його дружиною, та визначення місця проживання малолітньої доньки з ним.

Будучи поставленим в умови, за яких ненадання неправомірної вимоги змогло б потягнути відповідні наслідки у вигляді негативного рішення за позовною заявою, ОСОБА_5 погодився на незаконні вимоги адвоката ОСОБА_4 .

У подальшому, діючи з корисливих мотивів, реалізовуючи свій умисел на отримання неправомірної вигоди до кінця адвокат ОСОБА_4 перебуваючи 24.09.2024 близько 09:05 год. у приміщенні службового кабінету № 3, що за адресою: АДРЕСА_2 , отримала від ОСОБА_5 неправомірну вигоду в сумі 2 500 доларів США, що станом на 24.09.2024 за курсом Національного банку України становить 103 392,50 грн за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме за вплив на прийняття рішення суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_6 у цивільній справі №442/7061/24 за позовом про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 й ОСОБА_7 , та визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_5 , після чого протиправну діяльність ОСОБА_4 було припинено, а предмет неправомірної вигоди вилучено.

З огляду на вище наведене, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України ґрунтовно підозрюється ОСОБА_4 .

Слідчий зазначає, що згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності ОСОБА_4 перебуває наступне майно:

- земельна ділянка за кадастром номером :01:005:0359 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212);

- нежитлове приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4573675);

- нежитлове приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9395790), що за адресою: АДРЕСА_3 ;

- об`єкт нерухомості, квартира (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- об`єкт нерухомості, квартира (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 16394428), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Разом з тим, 24.09.2024 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова за місцем здійснення службової діяльності ОСОБА_4 , проведено обшук в порядку ст. 234 КПК України, а саме в службовому кабінеті №3, що за адресою: АДРЕСА_2 в ході якого виявлено грошові кошти, які знаходились у особистій сумці ОСОБА_4 .

Слідчий вказує, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, існує необхідність у вжитті заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту нерухомого майна підозрюваного, а тому просить клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000169 від 30.07.2024 року за підозрою ОСОБА_4 в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

24.09.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, санкція статті якого передбачає позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у виді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Тобто, у випадку визнання винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, суд може призначити їй покарання у виді конфіскації майна, тому на переконання слідчого судді слідчий довів необхідність арешту майна підозрюваної з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Дослідивши додані до клопотання документи, оцінивши доводи слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно, що надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням. Слідчий суддя також враховує, що обізнаність власника про ризик можливого обмеження його права власності, в тому числі майбутньої конфіскації майна, може спричинити негайне його відчуження з урахуванням санкції ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Слідчий суддя при цьому зважає на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований відповідно до вимог ст. 174 КПК України, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Накладення арешту на майно підозрюваної не є припиненням права власності/позбавленням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на майно, яке полягає у тимчасовій забороні розпоряджатися та відчужувати таке майно, без встановлення заборони користування ним, що, враховуючи завдання кримінального провадження, у даному випадку є найменш обтяжливим способом арешту даного майна, який не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна, третіх осіб.

Під час розгляду справи доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З огляду на викладене слідчий суддя погоджується з заявленою слідчим необхідністю накладення арешту на майно підозрюваної з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

земельну ділянку за кадастром номером :01:005:0359 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212);

об`єкт нерухомості, квартира (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106); що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

нежитлове приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4573675);

нежитлове приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9395790), що за адресою: АДРЕСА_3 ;

об`єкт нерухомості, квартира (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 16394428), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

грошові кошти, які знаходились у особистій сумці ОСОБА_4 (виявлені у чорному блокноті у 2 згортках паперу білого кольору), а саме:

- І згорток паперу із характерним надписом виконаним від руки чорнилом чорного кольору ймовірно «Іваник» - виявлено грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 6 штук загальною сумою 600 (шістсот) доларів США;

- ІІ згорток паперу в якому виявлено грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 20 шт. сума 2000 (дві тисячі) доларів США;

-грошові кошти в сумі 100 доларів США виявлені в паспорті ОСОБА_4 , що в свою чергу знаходився в особистій сумці ОСОБА_4 ..

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1