Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/629/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.07.2024, якою скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2022 в місця позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.07.2024 задоволено подання начальника Фортечного районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_9 та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2022 в місця позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою накладення на нього адміністративних стягнень, а тому така поведінка засудженого свідчить про його злісне ухилення від умов і порядку відбування покарання та про його небажання стати на шлях виправлення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник-адвокат ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою у задоволенні подання начальника Фортечного районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_9 відмовити у повному обсязі.

Захисник вважає, що ухвалюючи судове рішення, суд 1-ої інстанції не дотримався вимог кримінально - процесуального закону у звязку з чим, судове рішення підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України - після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обовязки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 78 КК України - якщо засуджений не виконує покладені на нього обовязки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Однак, з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що ч. 1 та ч. 2 мають певну юридичну невизначеність, що виражається у наступному.

Відповідно до ч. 1 умовами звільнення судом від призначеного покарання після закінчення іспитового строку є виконання засудженим покладених на нього обовязків та не вчинення нового злочину.

Проте, ч. 2 вже як додаткову підставу для направлення засудженого для відбування призначеного покарання визначає як, систематичне вчинення правопорушень, про що не зазначено у ч. 1 і така обставина має ознаки правової невизначеності для засудженої особи, яка відбуває призначене їй судом покарання з іспитовим строком.

У своїй ухвалі, районний суд послався на п. 5.4 розділу 5 наказу № 270/1560 від 19.12.2003 МВС України та ДПУ, а саме що «невиконання обовязків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обовязків, які було покладено на неї судом (наприклад, не зявляється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).

Суд вважає доведеним факт невиконання засудженим покладених на нього відповідно до ст. 76 КК України вироком суду обовязків

Проте, засуджений ОСОБА_7 сумлінно виконував покладені на нього вирком суду обовязки (ст. 76 КК України), жодного разу їх не порушував, тому, посилання суду на таку обставину є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає дослідженим у судовому засіданні матеріалам справи.

Вказує і на те, що в обґрунтування свого рішення суд також зазначив, що оскільки засуджений систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою накладення на нього адміністративних стягнень, тому така поведінка засудженого свідчить про його злісне ухилення від умов і порядку відбування покарання та про його небажання стати на шлях виправлення, а тому він не виконав обовязки покладені на нього судом, суд вбачає підстави згідно з ч. 2 ст. 78 КК України до скасування щодо ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Однак, захисник вважає, що такі висновки суду є поспішними, необґрунтованими та безпідставними, оскільки безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

У відповідності до ч. 1 ст. 166 КВК України - якщо засуджений не виконує обовязки, встановлені цим Кодексом, ЗУ «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 2 ст. 78 КК України визначено - якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Таким чином, при вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Однак, наведені у поданні підстави для скасування іспитового строку не свідчать про злісне небажання засудженого ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення. Зокрема, адміністративні правопорушення за які на ОСОБА_7 накладалися адміністративні стягнення є за своєю суттю малозначними та не свідчать про його небажання ставати на шлях виправлення, зокрема два правопорушення за які на ОСОБА_7 накладалися адміністративні стягнення були попередження, що прямо свідчить про їх малозначність та не дають жодної підстави вважати, що вони є небажанням останнього стати на шлях виправлення.

До того, в матеріалах справи, у поданні органу пробації та особистій справі засудженого, відсутні будь-які дані які б негативно його характеризували, навпаки, наявні позитивні побутові характеристики, а у своїх письмових поясненнях органу пробації засуджений зазначав, що жалкує про скоєний ним злочин та щиро кається у його скоєнні, а вчинені ним адміністративні правопорушення слід розцінювати як формальні, такі що не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Також, в матеріалах особової справи відносно засудженого відсутні відомості щодо безпідставного порушення ним встановленого органом пробації строку явки для реєстрації, що вказує на розуміння своєї поведінки засудженим та дає підстави розцінити це як намір його виправлення без ізоляції від суспільства та без скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, звертає увагу суду і на те, що подання про скасування звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням щодо засудженого ОСОБА_7 було складено та направлено до суду не відразу після вчинення засудженим адміністративного правопорушення 29.11.2023, а фактично після спливу майже 3 місяців, тобто 19.02.2024, що свідчить на несвоєчасну реакцію на поведінку останнього.

За наведених вище обставин, захисник вважає, що матеріали особової справи відносно засудженого ОСОБА_7 взагалі не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення ним від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства».

Заслухавши суддю-доповідача, в дебатах засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , а також думку прокурора, які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, дослідивши матеріали подання, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Так, матеріали особової справи свідчать, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2022 ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк на 3 (три) роки, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок суду набрав законної сили 21.07.2022 та звернутий до виконання. (а.п.2, 3-4)

З 26.07.2022 ОСОБА_7 перебуває на обліку Фортечного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області.

29.07.2022 ОСОБА_7 ознайомлено особисто під розписку з порядком перебування на іспитовому строку та виконанням обов`язків, які на нього покладено судом, попереджено про наслідки порушення покладених обов`язків, встановлено дні явки на реєстрацію та наслідки систематичного вчинення адміністративних правопорушень. (а.п.17)

При цьому, з матеріалів особової справи видно і ніким з учасників судового провадження не оспорюється, що засуджений належним чином виконував покладені на нього судом обов`язки, у визначені дні з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не змінював місця проживання.

Водночас, як на підставу скасування іспитового строку, місцевий суд послався на систематичне вчинення засудженим адміністративних правопорушень.

Проте, такий висновок суду є непереконливим.

Так, суд першої інстанції в ухвалі послався на те, що засуджений ОСОБА_7 порушує умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, а саме, згідно інформації телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції», неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: відносно ОСОБА_7 були внесені відомості до ЄРДР № 0000738 від 05.08.2022 (інші наркозлочини та інші злочини проти здоров`я), ЄО № 33455 від 04.08.2022.

03.10.2022 з Кропивницького РУП до органу пробації надійшла постанова від 30.08.2022 про закриття кримінального провадження, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в звязку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Матеріали для притягнення громадянина ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, в порядку ст. 44 КУпАП, були виділені та постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2022 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.п.41-43, 74-75);

13.03.2023 управлінням патрульної поліції в Кіровоградській області за ч. 1 ст. 178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних напоїв у громадських місцях) із накладенням адміністративного стягнення у вигляді попередження (а.п.56-57);

30.03.2023 Кропивницьким РУП ГУНП в Кіровоградській області за ч. 1 ст. 44 КУпАП (незаконні вироблення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту) із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. (а.п.64-65).

08.08.2023 засудженому ОСОБА_7 під особистий підпис винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У подальшому, засуджений знову притягувався до адміністративної відповідальності, а саме постановою серії ГБВ № 81840 від 29.11.2023 управлінням патрульної поліції в Кіровоградській області за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях) із накладенням адміністративного стягнення у вигляді попередження. (а.п.86-87)

Тому, 13.02.2024 засудженому під особистий підпис винесено друге письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Апеляційний суд проаналізувавши постанови про адміністративні правопорушення, якими ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності поряд з його поясненнями з цього приводу, колегія суддів вважає, що вони в даному випадку беззаперечно не можуть свідчити про небажання останнього стати на шлях виправлення.

Так, колегією суддів встановлено, що відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обовязків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Систематичним невиконанням покладених на засудженого обовязків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обовязків без поважних причин.

Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Перелік адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок міститься у главі 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При оцінці доводів подання щодо неодноразового притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, то апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що адміністративні порушення, за які останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності є систематичними.

Зокрема, перевіркою матеріалів подання, колегією суддів встановлено, що засудженого ОСОБА_7 лише двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачені ч. 1 ст. 178 та ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, тобто ті, які посягають на громадський порядок.

За таких обставин, посилаючись на систематичність притягнення засудженого ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, уповноважений орган з питань пробації у поданні формально вказав на наявність щодо нього постанов про притягнення до адміністративної відповідності, адже у розумінні положень викладених у ч. 2 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

При цьому, суд першої інстанції, залишивши без належної перевірки вищенаведені питання та без ретельного дослідження відомостей про особу засудженого і наданих уповноваженим органом з питань пробації даних про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, прийшов до передчасного висновку про систематичне вчинення останнім правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, і про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що матеріали провадження не містять даних, які прямо свідчать про стійке небажання засудженого стати на шлях виправлення та виконувати покладені на нього обов`язки, що вказує на передчасність внесення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави стверджувати про систематичне вчинення засудженим ОСОБА_7 адміністративних правопорушень в розумінні ч. 2 ст. 166 КВК України та ч. 2 ст. 78 КК України, які свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність законних підстав для задоволення подання органу пробації, а отже апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.07.2024, якою скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2022 в місця позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника Фортечного районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2022 в місця позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2