Справа № 539/4251/24
Провадження № 1-кп/539/312/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області, в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Лубенського міськрайонного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000215 від 28.08.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, раніше судимого:

-03.09.2021 Миргородським міським судом Полтавської області за ч.3 ст.297 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-06.11.2023 Миргородським міським судом Полтавської області за ч.1 ст. 309 КК України, до обмеження волі строком на 1 рік, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи засудженим 06.11.2023 Миргородським міським судом Полтавської області за ч.1 ст. 309 КК України, до обмеження волі строком на 1 рік, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, 28.08.2024 в період часу з 13 год. по 14 год., перебуваючи поблизу Лубенського залізничного вокзалу, що за адресою: АДРЕСА_2 , поряд з коліями виявив два прозорих поліетиленових пакети, в середині яких знаходилась речовина рослинного походження. Після чого, у ОСОБА_4 , котрий усвідомлював, що речовина рослинного походження є нарковмісною, виник умисел на її незаконне придбання без мети збуту.

У подальшому, ОСОБА_4 Частину виявленої речовини, яка знаходилась в одному із поліетиленових прозорих пакетів, вжив шляхом куріння, решту сховав у кишеню належного йому рюкзака. Вказаними діями ОСОБА_4 незаконно придбав та в подальшому зберігав наркотичні засоби без мети збуту.

28.08.2024, о 14-06 год, працівниками Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області було проведено огляд особистих речей ОСОБА_4 , які він добровільна надав, зокрема рюкзака, де в одній із кишень було виявлено та в подальшому вилучено два поліетиленові пакети, в одному з якихвідповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-24/14835- НЗПРАП від 30.08.2024 речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено- канабісом, маса в перерахунку на суху речовину становить 0,666 г., а в іншому- речовина рослинного походження зеленого кольору, що являє собою верхівкові частини рослини, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено- канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 5,018г. Загальна маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 5,684г. що на підставі наказу МОЗ №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», перевищує невеликі розміри.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

30.09.2024 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 , за участю його захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.2 ст. 309 КК України. Підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують підозрюваному ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.71 КК України, з урахуванням положень ч.1 ст.72 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Мирогородського міського суду Полтавської області від 06.11.2023, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців.

Крім того, прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, та при призначенні покарання врахувати, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, розкаявся.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватими, відповідно ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України та що укладення угоди сторонами є добровільним.

Разом з тим, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами чинного законодавства, інтересам суспільства чи окремих громадян, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

За угодою про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, визначеного Законом про кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.71, ч.1 ст.72 КК України.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості, наполягав на її затвердженні та погодився на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Інші учасники кримінального провадження також просили про затвердження угоди про визнання винуватості.

Вказані обставини, свідчать про те, що укладення угоди про визнання винуватості не буде суперечити правам та інтересам обвинуваченого.

Судом встановлено, що сторони за угодою про визнання винуватості погодили призначення покарання з урахуванням положень ст.ст. 65-67, 289 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання, є рецидив злочинів.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винними, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, та за вимогами п.1 ч.4 ст. 469 КПК України передбачено можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, щодо нетяжких злочинів.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Судові витрати згідно частини 2 статті 124 КПК України, а саме витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз дослідження матеріалів, речовин і виробів за експертною діяльністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному 28.08.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215, укладену 30.09.2024 року між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області та обвинуваченим (на час укладення угоди підозрюваним) ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України з урахуванням вимог ч.1 ст. 72 КК України, визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Мирогородського міського суду Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України від 06.11.2023, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи 3029,12 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Речові докази: речовину рослинного походження в сухому стані в експертному пакеті № 5722640, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою : Полтавська область, м. Лубни, вул. Монастирська, 4,- після набрання вироком законної сили знищити.

З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими з моменту отримання копії вироку.

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому його захиснику та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1