УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 Справа №607/17426/24 Провадження №1-кп/607/1857/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0001439, дані про яке 12.06.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2024 близько 19 год. 30 хв. водій ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , та знаходився в межах прилеглої території буд. №2Б, а саме парковки, що по вул. Петлюри в м. Тернопіль. В цей час позаду автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , на прилеглій території буд. №2Б на парковці магазину «Сільпо» знаходилась пішохід ОСОБА_5 . Перед початком руху водій ОСОБА_4 , всупереч вимог пунктів 10.1. та 10.9. Правил дорожнього руху, не переконався, що це буде безпечним та не створюватиме небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху, а розпочав рух заднім ходом, незважаючи на те, що позаду автомобіля знаходилась пішохід ОСОБА_5 . Крім того, під час руху заднім ходом водій ОСОБА_4 не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями (далі ПДР), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, внаслідок чого допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_5 .

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 спричинено закритий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки, підшкірна гематома лобної ділянки голови зліва, які у своєму клінічному перебігу супроводжувались тривалим (більше як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості п. п. 2.2.1. (а,в), 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3. (б), 10.1. та 10.9. ПДР. Порушення вказаних вимог ПДР водієм ОСОБА_4 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане ним до суду клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження за його обвинуваченням - закрити, посилаючись на його примирення з потерпілою та відшкодування завданих ним збитків.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 також просила звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та закрити кримінальне провадження за його обвинуваченням, підтвердивши факт примирення з обвинуваченим, відшкодування завданих ним збитків, а також зазначила про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 286 КПК України, які зобов`язують суд, у разі звернення сторони кримінального провадження з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, невідкладно розглянути таке клопотання, та беручи до уваги заявлене обвинуваченим клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне перейти до невідкладного розгляду вказаного клопотання.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з вимогами абз. 1 ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Так, згідно з положеннями ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

За приписами ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України класифікується як нетяжкий злочин.

Так, в підготовчому судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачений ОСОБА_4 зрозумів наслідки закриття щодо нього кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, отже є особою, до якої можуть бути застосовані положення ст. 46 КК України.

Виходячи з аналізу кримінального та кримінального процесуального законодавства, підставою для застосування ст. 46 КК України є дотримання сукупності передбачених нею умов: особа вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин вперше; винний примирився з потерпілим; відшкодував завдані ним збитки або усунув заподіяну шкоду.

Крім того, як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі N 439/397/17 (провадження N 13-66 кс18), що саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

З огляду на викладене та враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, який не є корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, не є порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, примирився з потерпілою, відшкодував завдані ним збитки, суд доходить переконання, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені положеннями ст. 46 КК України для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває.

За таких обставин, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення необережного нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження відносно нього - закрити.

Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні цивільний позов не пред`являвся, захід забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу не застосовувався.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт, слід вирішити у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

За наведеного, документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речового доказу слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 126, 174, 284-286, 314, 372, 376 КПК України, ст. ст. 44, 46 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення необережного нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілою.

Кримінальне провадження №0001439, дані про яке 12.06.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, після набрання ухвалою законної сили, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.06.2024 у справі №607/12916/24 на автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter», р. н. НОМЕР_1 , 2009 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_6 , та користувачем якого є ОСОБА_4 .

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання ухвалою законної сили, речовий доказ, а саме: автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter», р. н. НОМЕР_1 , який згідно з постановою слідчого від 12.06.2024 постановлено зберігати на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в с. Байківці - повернути власнику ОСОБА_6 .

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення: судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» від 26.06.2024 №СЕ-19/120-24/7221-ІТ в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» від 28.06.2024 №СЕ-19/120-24/7110-ІТ в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 10.07.2024 №СЕ-19/120-24/7122-ІТ в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1