Провадження № 11-кп/824/5839/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2024 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за № 0002540 від 23.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, у якому прокурор послався на обґрунтованість висунутого обвинувачення та наявність доказів, які доводять подію злочину, вказав на ризик вчинення ОСОБА_6 нового кримінального правопорушення (зокрема задля забезпечення себе, адже обвинувачений є засуджений за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, не був працевлаштований), на ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (допускав неналежну процесуальну поведінку), на ризик переховування від суду (адже усвідомлює тяжкість покарання, що передбачене законодавством та усвідомлює перспективи скасування його умовно-дострокового звільнення), на ризик незаконного впливу на потерпілого і свідків (задля уникнення кримінальної відповідальності вживатиме заходів для зміни їх показань на свою користь, адже безпосередні допити свідків і потерпілого в суді ще не відбувалися), на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (зокрема, проти встановленого порядку несення військової служби, адже за ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_6 від 18.07.2024 був умовно-достроково звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 (АДРЕСА_2.), проте прибув до м. Києва, де вчинив злочин, а не перебував на військовій службі).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 16.12.2024 включно з можливістю внесення застави у розмірі, визначеному в ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_8 від 26.08.2024 у справі № 752/17874/24 про застосування запобіжного заходу, що становить 200 000 грн.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогопід вартою, погодився із наявністю та сталістю заявлених прокурором ризиків та врахував, що ОСОБА_6 за вироком Київського районного суду міста Одеси від 22.03.2023 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років і за ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 18.07.2024 в порядку приписів ст. 81-1 КК України звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання на 7 місяців та 2 дні позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , що дислокується в Одеській області, проте замість того, щоб перебувати на службі у лавах Збройних Сил України ОСОБА_6 прибув до міста Києва, де був обвинувачений у вчиненні у серпні 2024 року тяжкого корисливого злочину. Також судом було з`ясовано, що ОСОБА_6 станом на серпень 2024 року не перебував у відрядженні чи на виконанні бойового завдання у місті Києві, що з урахуванням дії принципи презумпції невинуватості, дає підстави вести мову про його невідповідальне ставлення до застосування до нього умовно-дострокового звільнення та виконання військового обов`язку. Враховано також особу обвинуваченого, який не працює, міцних соціальних зв`язків та підтвердженого місця проживання в АДРЕСА_1 не має. Також суд не знайшов підстав для застосування до обвинуваченого домашнього арешту.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обставин неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не були перевірені на підставі чого зазначає, що обвинувачений має постійне місце проживання, має сім`ю та відповідно міцні соціальні зв`язки, тому вважає, що домашній арешт повною забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також посилається на непомірний розмір визначеної судом застави, який з моменту обрання запобіжного заходу жодного разу не зменшувався та який обвинувачений не взмозі сплатити.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги обвинувачений, захисник, прокурор повідомлені, клопотань від них про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Обвинуваченому також залишено можливість внесення застави, визначеної в ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_8 від 26.08.2024 у справі № 752/17874/24 про застосування запобіжного заходу, а саме у розмірі в розмірі 200 (двісті тисяч) гривень 00 копійок.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи захисника про наявність місця проживання у обвинуваченого та міцність соціальних зв`язків, були предметом перевірки судом першої інстанції та судом було встановлено, що місцем реєстрації обвинуваченого є Одеська обл. м. Котовськ, що знаходиться на значній відстані від Голосіївського районного суду м. Києва, що не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та його належну поведінку. Також суду не було надано документально підтверджених відомостей щодо наявності у нього сім`ї, а також інших фактичних підтверджень, які б вказували на проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 . Разом з тим, навіть за наявності вказаних обставин, вони не є тими стримуючими факторами, які здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Посилання захисника на визначення обвинуваченому непомірного розміру застави, є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, що відповідно норм ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Судом першої інстанції визначено розмір застави в межах, визначених ст. 182 КПК України. Переконливих доводів про необхідність зменшення визначеного судом першої інстанції розміру застави захисником в апеляційній скарзі не наведено.

Відтак, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої не суперечить вимогам ст. 182 КПК України.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 до 16.12.2024 року - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: