Провадження №: 1-кп/752/2063/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000798 від 11 липня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Дубно Дубенського району Рівненської області, має середню освіту, без офіційного місця роботи, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14 грудня 2010 року вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

14 грудня 2011 року вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 06 лютого 2015 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 2 місяці 19 днів;

13 червня 2019 року вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з урахуванням ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 28 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць, звільнений 30 грудня 2020 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

установив:

ОСОБА_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав три таблетки та фрагмент таблетки метадону. Усвідомлюючи, що дані таблетки є наркотичним засобом, ОСОБА_2 , діючи умислом, помістив їх до свого гаманця, який поклав до своєї сумки тим самим незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

11 липня 2024 року приблизно о 10:20, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 був затриманий правниками поліції та у нього у гаманці було виявлено і вилучено три таблетки та фрагмент таблетки, які містили у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,082 г, який ОСОБА_2 незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту

Зазначені обставини були встановлені в ході досудового розслідування і не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор в порядку ст. 302 КПК України звернувся з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до письмової заяви, складеної в присутності захисника ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та, будучи ознайомленим з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами досудового розслідування у спрощеному порядку без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З огляду на встановлені досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_2 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, кількість наркотичного засобу, який обвинувачений незаконно придбав та зберігав без мети збуту, дані про особу обвинуваченого, котрий раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 14 травня 2015 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога у КНП «Міська поліклініка» Дубенської міської ради, за місцем проживання скарг на нього не надходило, повністю визнав вину, розкаявся у вчиненому.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Оскільки обвинувачений не має постійного місця роботи, призначення йому більш м`якого покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, зокрема у виді штрафу, становитиме для обвинуваченого надмірний тягар та може призвести до невиконання вироку суду.

При цьому, враховуючи обставини вчиненого та дані про особу обвинуваченого, а також зважаючи на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_2 зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись статтями 302, 368, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 2 роки.

Покласти на ОСОБА_2 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 3029,12 грн за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/111-24/40720-НЗПРАП від 19 липня 2024 року.

Речові докази:

наркотичний засіб - метадон (фенадон), масою - 0,082 г, переданий на зберігання до камери схову речових доказів Голосіївського УП ГУНП України у м. Києві (квитанція № 001947) - знищити;

диск, на якому зафіксовано обставини затримання ОСОБА_2 , зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1