Справа № 216/5987/24
Провадження № 1-кп/216/632/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку в залі Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 03.07.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, освіта середня, працюючого не офіційно, не одруженого, інвалідності не має, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.04.2024 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 390-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 07 червня 2024 року видано обмежувальний припис, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому заборонено: перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_4 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 ; заборонено наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування), роботи, лікування, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_4 ; заборонено особисто та через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонено спілкування з постраждалою особою шляхом заборони ведення листування, телефонних переговорів, контактування з нею через інші засоби зв`язку. Встановлено строк дії обмежувального припису шість місяців тобто до 07 грудня 2024 року.

Згідно ч. 4 ст. 350-6 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 до Закону України «Про судоустрій статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

08 червня 2024 року ОСОБА_3 роз`яснено зміст рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу про видачу обмежувального припису та наслідки у разі його не виконання, а також останній попереджений про умисне невиконання обмежувального припису за яке передбачено кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи ознайомленим із рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу, в якому встановлено обмежувальні приписи, не маючи наміру дотримуватись їх, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.ст. 129, 129-1 Конституції України, згідно з якими судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України, достовірно знаючи, що йому заборонено: перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , строком на шість місяців; заборонено наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування), роботи, лікування, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_4 , строком на шість місяців; заборонено особисто та через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, строком на шість місяців; заборонено спілкування з постраждалою особою шляхом заборони ведення листування, телефонних переговорів, контактування з нею через інші засоби зв`язку, терміном на шість місяців.

При цьому останній умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, порушуючи обмежувальний припис, 13.06.2024 приблизно о 14:20 годині перебуваючи в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_4 , тим самим наблизився до потерпілої ближче 200 м та вступив з нею у словесний конфлікт, який виник на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, чим умисно не виконав встановлені рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07.06.2024 обмежувальні приписи зазначені в пунктах 1, 2 та 4, які були до нього застосовані.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфікуються як кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України, за ознаками: умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ст. ст. 381, 382 КПК України, просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником адвокатом ОСОБА_6 надали письмову заяву, в якій обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, згодні із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального правопорушення.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 309-1 КК України за ознаками: умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Згідно з частини 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами статей 65-67КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу винного, який вину визнав, у скоєному розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше судимий, покарання не відбуто, протилежного матеріали кримінального провадження не містять (м.к.п. а.с. 41).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є рецидив кримінальних правопорушень.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від його дій не настало, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, тому йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі, застосовуючи вимоги ст. ст. 75, 76 КК України, із покладенням відповідних обов`язків.

На думку суду, саме це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Претензії матеріального характеру у потерпілої до обвинуваченого відсутні, цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 65-67, 185 КК України, ст. ст. 368, 370-374, 381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 390-1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Речові докази, а саме: DVD - диск із аудіозаписом з мобільного телефону свідка ОСОБА_4 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження (м.к.п. а.с. 39).

Матеріали кримінального провадження № 000280 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/5987/24 (1-кп/216/632/24).

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1