ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/2800/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/482/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 03 листопада 2023 року та на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 07 листопада 2023 року, ухвалену в порядку ст.379 КПК України, у кримінальному провадженні, внесеному 26 січня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Есхар Чугуївського району Харківської області, неодруженого, не працюючого, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 27 жовтня 2022 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 03 листопада 2023 року засуджено ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднана невідбута частина покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року у виді штрафу у розмірі 1 700 грн.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання у виді штрафу у сумі 1700 грн. постановлено виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 07 листопада 2023 року в порядку ст.379 КПК України виправлено описку у вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 03 листопада 2023 року, а саме: постановлено - вважати вірним розмір штрафу, визначеного ОСОБА_8 за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року - 17 000 грн.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, придбав у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ручний гранатомет РПГ - 22, після чого зберігав у невстановленому місці, з метою подальшого його збуту.

07 лютого 2023 року ОСОБА_8 , знаходячись поруч з полем, неподалік АДРЕСА_1 , умисно, без передбаченого законом дозволу, заздалегідь обговоривши умови та вартість ручного гранатомету РПГ - 22, під час особистих зустрічей з ОСОБА_10 , у період часу з 08.25 год. по 09.35 год. в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій у формі оперативної закупки, збув ОСОБА_10 . реактивну протитанкову кумулятивну гранату направленої дії РПГ - 22.

Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, придбав у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ручну осколкову гранату РГД-5 та 18 набоїв до автоматичної зброї калібру 7.62, після чого зберігав у невстановленому місці, з метою подальшого його збуту.

В подальшому, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись поруч з полем, неподалік АДРЕСА_1 , діючи умисно, заздалегідь обговоривши умови та вартість ручної осколкової гранати та 18 набоїв до автоматичної зброї калібру 7.62, під час особистих зустрічей з ОСОБА_10 , у період часу з 12.20 год. по 12.50 год. в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій у формі оперативної закупки, збув ОСОБА_10 , ручну осколкову гранату РГД-5, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового способу виготовлення військового призначення - бойових припасів, та 18 патронів, які відносяться до категорії боєприпасів та є бойовими проміжними патронами калібру 7,62x39 АК, призначені для стрільби зі зброї системи ОСОБА_11 та іншої нарізної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети), виготовлені промисловим способом ( АДРЕСА_2 , СРСР, 1982 року виготовлення).

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала

Прокурор в апеляційних скаргах, не оспорюючи фактичні обставини провадження, які суд визнав доведеними, і кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду в цій частині скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, вирок в частині призначеного покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень - виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування посилається на те, що вироком Глобінського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року ОСОБА_8 засудженого за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, але суд першої інстанції при застосуванні ст.71 КК України не врахував, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком та приєднав штраф у розмірі 1700 грн.

Також в частині оскарження ухвали про виправлення описки просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме ст.379 КПК України. Зазначає, що зі змісту ст.379 КПК України вбачається, що її застосування розраховано на описки та технічні помилки, які в цілому не впливають на суть прийнятого рішення. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні вважали необґрунтованими апеляційні скарги прокурора та просили залишити їх без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню за наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Згідно ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Разом з тим, ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 07 листопада 2023 року суд першої інстанції змінив в резолютивній частині вироку розмір призначеного покарання (штрафу з 1700 грн. до 17000 грн.), вважаючи це опискою.

Тобто суд першої інстанції своєї ухвалою фактично змінив зміст вироку в частині призначеного обвинуваченому остаточного покарання, за сукупністю вироків, відповідно до ст.71 КК України, чим вийшов за межі повноважень, передбачених ст.380,379 КПК України, що є неприпустимим та згідно до ч.1 ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування ухвали суду.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, якій міститься в постанові Верховного Суду від 11 квітня 2024 року (справа № 454/3628/20, провадження № 51-5467 км 23), відповідно до якого виправлення допущених у вироку описок допускається, якщо це не стосується зміни суті судових рішень. Натомість збільшення розміру штрафу не може бути виправлено шляхом внесення змін у резолютивну частину вироку. Тобто, місцевий суд вирішив цією ухвалою питання, які може бути вирішені тільки під час постановлення вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у частині призначення покарання, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Із оскаржуваного вироку та матеріалів провадження вбачається, що вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, покарання не відбув, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена.

Невідбута частина покарання за цим вироком є штраф у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, що встановлено вироком суду та не оспорюється учасниками провадження.

У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, застосовується принцип призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з п.25 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Відповідно до положень ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Проте зазначених вимог законодавства суд першої інстанції не виконав.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, суд першої інстанції до призначеного покарання за цим вироком фактично частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року у виді штрафу у розмірі 1 700 грн., тобто визначив остаточне покарання менше від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Тим самим суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до положень п.4 ч.1 ст.409 , п.1 ч.1 ст.413, п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, як на тому наполягає прокурор в апеляційній скарзі.

Обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, вирок в частині призначеного покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень - виконувати самостійно.

На думку колегії суддів, саме таке покарання буде відповідати меті та засадам, визначеним ст.ст.50,65 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 07 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 , ухвалену в порядку ст.379 КПК України, скасувати.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 03 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, вирок в частині призначеного покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень - виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4