Справа № 175/3089/24
Провадження № 1-кп/175/158/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000361 від 26.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Полярний Мурманської області рф, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не маючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до ч.2 ст.102, пунктів 1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на території України оголошена та проводиться загальна мобілізація.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизні, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Частиною 9 ст.1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування ЗСУ та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, ІНФОРМАЦІЯ_2 для оформлення військово-облікових документів (військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), проходження медичного огляду, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних, проходити медичний огляд, проходити військову службу і виконувати військовий обов`язок у запас, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_3 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях начальників ІНФОРМАЦІЯ_3 , де вони перебувають на військовому обліку, громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, винні у порушенні правил військового обліку громадян України, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

ОСОБА_4 05.11.1993 на підставі Указу Президента України №376/93 від 20.09.1993 зарахований в запас та в подальшому взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто ОСОБА_4 є військовозобов`язаним запасу. У зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України під час мобілізації ОСОБА_4 21.07.2023 пройшов військово-лікарську комісію, згідно якої визнаний придатним до військової служби. 25.07.2023 ОСОБА_4 вручена під особистий підпис повістка №642 від 25.07.2023, згідно якої ОСОБА_4 наказано з`явитися 04.08.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки і подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбаченого ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», діючи умисно з метою ухилення від призову під час мобілізації без поважних причин, маючи можливість прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст. ст. 1, 10, 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» 04.08.2023 та в подальшому не прибув до місця призову - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, в ході допиту підтвердив, обставини вказані у обвинувальному акті. Зазначив, що він перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Отримавши повістку він з`явився та пройшов медичний огляд, за результатом чого його було визнано придатним для проходження військової служби. Надалі йому видали повістку де був визначений день явки для проходження військової служби під час мобілізації, але він не прибув, так як не має бажання проходити військову службу. Будь-які підстави для відстрочки від проходження військової служби, в тому числі медичні документи про незадовільний стан здоров`я, у нього відсутні. Просив суд призначити покарання з іспитовим строком.

Надані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прокурор та обвинувачений вважали, що справу можливо розглядати у порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Оскільки учасниками процесу не оспорювалися фактичні обставини справи, а судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, при цьому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, тому, вислухавши думку учасників процесу та роз`яснивши обвинуваченому положення ч.3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються вирішення питання про долю речових доказів.

Таким чином, винність ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду та повністю підтверджується показаннями обвинуваченого та його щирим каяттям.

Проаналізувавши і оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в об`ємі пред`явленого обвинувачення, та його умисні дії слід кваліфікувати за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує наявність обставини, яка пом`якшує покарання, характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких, особу обвинуваченого, який неодружений, судимості не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує і позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15 листопада 2023 року (справа №641/1067/23), який погодився із судом апеляційної інстанції, що з урахуванням ситуації, яка наразі склалася в країні - збройною агресією рф та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений обвинуваченим умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпечність, тому звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації.

Тому суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в мінімальних межах санкції ст.336 КК України.

Підстави для переходу до іншого більш м`якого виду покарання у даному кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, процесуальні витрати відсутні, долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: пояснення т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , копія облікової картки військовозобов?язаного, копія паспорта, копія військового квитка військовозобов?язаного, копія мобілізаційного розпорядження, копія довідки ВЛК, копія двох аркушів доведення вимог законодавства, копія анкети кандидата для прийняття на військову службу, копія журналу обліку видачі та вручення повісток, копія розписки в отриманні повістки, копія списку військовозобов`язаних, які підлягають явці на відправку, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000361, продовжити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до суду апеляційної інстанції через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Оскарження в апеляційному порядку вироку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України не допускається.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1