Справа № 953/9227/24
н/п 1-кс/953/7369/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2024 р. м.Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

слідчої - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001560 від 30.11.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має малолітню дитину, 2016 року народження, який працює сімейним лікарем, лікарем терапевтом КНП «Дергачівська Центральна лікарня» ДМР, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

05 жовтня 2024 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001560 від 30.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчий відділ Управління СБ України в Харківській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001560 від 30.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Орган досудового розслідування встановив, що у період часу не пізніше 12 червня 2024 року, більш точний час не встановлений, у ОСОБА_4 , який працює на посаді сімейного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Малоданилівської селищної ради, виник умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, в особливий період.

Так, не пізніше 12 червня 2024 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Харкова, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими особами, сприяв військовозобов`язаним особам з числа громадян України в отриманні фіктивного статусу інваліда з метою подальшого ухилення від призову на військову службу, тим самим вчиняв дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 під час здійснення останніми мобілізаційних заходів під час воєнного стану.

Орган досудового розслідування встановив, що ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, отримав від ОСОБА_7 через службу доставки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » медичні документи стосовно громадянина України ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи спільний протиправний умисел, усвідомлюючи, що він отримав від ОСОБА_7 фіктивні документи щодо громадянина України ОСОБА_8 , надав ці документи членам лікарсько - консультативної комісії (ЛКК) КНП «ЦПМСД» Малоданилівської селищної ради, які в свою чергу, діючи спільно та узгоджено, склали на підставі зазначених документів додаткові фіктивні медичні документи (виписки за формою № 027, план реабілітаційних заходів та інші документи), які стали підставою для надання ОСОБА_8 направлення на МСЕК (висновок ЛКК) за формою № 088/о.

Таким чином ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаним про те, що ОСОБА_8 не проходив медичне обстеження у лікарів лікарсько - консультативної комісії (ЛКК) КНП «ЦПМСД» Малоданилівської селищної ради, а медичні документи, як були складені комісією стосовно нього містять неправдиві відомості, діючи спільно з іншими особами, причетними до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, вчинив всі необхідні дії, які від нього залежали щодо встановлення ОСОБА_8 групи інвалідності.

Орган досудового розслідування встановив, що ОСОБА_4 у порушення п. 4 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 направив через ТОВ «Нова Пошта» на адресу ОСОБА_7 пакет фіктивних медичних документів стосовно ОСОБА_8 , враховуючи, що вказані документи повинні безпосередньо передаватися головою ЛКК на розгляд медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином ОСОБА_4 достеменно усвідомлював, що вчинені ним дії у подальшому призведуть до перешкоджання законній діяльності ЗСУ у вигляді безпідставного надання ОСОБА_8 статусу інваліда 2 групи, що у свою чергу, унеможливить здійснення його призову на військову службу під час дії мобілізації.

Крім того, у період часу не пізніше 24 червня 2024 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, вчинив дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 під час здійснення останніми мобілізаційних заходів під час воєнного стану, а саме - сприяв військовозобов`язаним особам з числа громадян України в отриманні фіктивного статусу інваліда з метою подальшого ухилення від призову на військову службу.

Так ОСОБА_4 з метою реалізації вищевказаного протиправного умислу, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, отримав від ОСОБА_7 через службу доставки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » медичні документи стосовно громадянина України ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи спільний протиправний умисел, усвідомлюючи, що він отримав від ОСОБА_7 фіктивні документи щодо громадянина України ОСОБА_9 , надав ці документи членам лікарсько - консультативної комісії (ЛКК) КНП «ЦПМСД» Малоданилівської селищної ради, які в свою чергу, діючи спільно та узгоджено, склали на підставі зазначених документів додаткові фіктивні медичні документи (виписки за формою № 027, план реабілітаційних заходів та інші документи), які стали підставою для надання ОСОБА_9 направлення на МСЕК (висновок ЛКК) за формою № 088/о.

Таким чином ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаним про те, що ОСОБА_9 не проходив медичне обстеження у лікарів лікарсько - консультативної комісії (ЛКК) КНП «ЦПМСД» Малоданилівської селищної ради, а медичні документи, як були складені комісією стосовно нього містять неправдиві відомості, діючи спільно з іншими з іншими особами, причетними до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, вчинив всі необхідні дії, які від нього залежали щодо встановлення ОСОБА_9 групи інвалідності.

Після чого ОСОБА_4 у порушення п. 4 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 направив через ТОВ «Нова Пошта» на адресу ОСОБА_7 фіктивні медичні документи стосовно ОСОБА_9 , враховуючи, що вказані документи повинні безпосередньо передаватися головою ЛКК на розгляд медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином ОСОБА_4 достеменно усвідомлював, що вчинені ним дії у подальшому призведуть до перешкоджання законній діяльності ЗСУ у вигляді безпідставного надання ОСОБА_9 статусу інваліда 2 групи, що у свою чергу, унеможливить здійснення його призову на військову службу під час дії мобілізації.

Крім того, у період часу не пізніше 24 червня 2024 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, вчинив дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 під час здійснення останніми мобілізаційних заходів під час воєнного стану, а саме - сприяв військовозобов`язаним особам з числа громадян України в отриманні фіктивного статусу інваліда з метою подальшого ухилення від призову на військову службу.

Так ОСОБА_4 з метою реалізації вищевказаного протиправного умислу, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, отримав від ОСОБА_7 через службу доставки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » медичні документи стосовно громадянина України ОСОБА_10 .

Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи спільний протиправний умисел, усвідомлюючи, що він отримав від ОСОБА_7 фіктивні документи щодо громадянина України ОСОБА_10 , надав ці документи членам лікарсько - консультативної комісії (ЛКК) КНП «ЦПМСД» Малоданилівської селищної ради, які в свою чергу, діючи спільно та узгоджено, склали на підставі зазначених документів додаткові фіктивні медичні документи (виписки за формою № 027, план реабілітаційних заходів та інші документи), які стали підставою для надання ОСОБА_10 направлення на МСЕК (висновок ЛКК) за формою № 088/о.

Таким чином ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаним про те, що ОСОБА_10 не проходив медичне обстеження у лікарів лікарсько - консультативної комісії (ЛКК) КНП «ЦПМСД» Малоданилівської селищної ради, а медичні документи, як були складені комісією стосовно нього містять неправдиві відомості, діючи спільно з іншими з іншими особами, причетними до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, вчинив всі необхідні дії, які від нього залежали щодо встановлення ОСОБА_10 групи інвалідності.

Після чого ОСОБА_4 у порушення п. 4 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 направив через ТОВ «Нова Пошта» на адресу ОСОБА_7 пакет фіктивних медичних документів стосовно ОСОБА_10 , враховуючи, що вказані документи повинні безпосередньо передаватися головою ЛКК на розгляд медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином ОСОБА_4 достеменно усвідомлював, що вчинені ним дії у подальшому призведуть до перешкоджання законній діяльності ЗСУ у вигляді безпідставного надання ОСОБА_10 статусу інваліда 2 групи, що у свою чергу, унеможливить здійснення його призову на військову службу під час дії мобілізації.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_4 затриманий співробітниками правоохоронних органів у порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (огляд і виїмка кореспонденції); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (обстеження публічно недоступних місць); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (візуальне спостереження); протоколами оглядів; відомостями отриманими від оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого, що містять інформацію про обставини вчинення кримінальних правопорушень та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи, що стороною обвинувачення наразі вживаються додаткові заходи з метою встановлення вичерпного переліку предметів, речей та документів, на яких збереглись сліди протиправної діяльності підозрюваного. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою спонукання їх давати неправдиві покази. Окрім того, обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення дають підстави вважати про відсутність у останнього патріотичних переконань, що серед іншого і спонукало його вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в період воєнного стану.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах.

Слідча ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, просив застосувати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що підозра є необґрунтованою, а заявлені прокурором та слідчим ризики є не доведеними та не підтвердженими жодними доказами. Зазначив, що підозрюваний має стійкі соціальні та родинні зв`язки, постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався та є законослухняним громадянином. Також зауважив, що підозрюваний має постійне місце роботи, не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому просив обрати щодо свого підзахисного більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, який на його переконання, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, включаючи Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № 0001560 від 30.11.2023, у рамках якого було подано клопотання, дійшов такого висновку.

03 жовтня 2024 року о 18 годині 52 хвилин ОСОБА_4 затриманий у порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою для звернення з даним клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у п.175 рішення ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (огляд і виїмка кореспонденції), даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж), даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (візуальне спостереження), даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (обстеження публічно недоступних місць житла чи іншого володіння особи), даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем), даними протоколів оглядів, даними відповідей на виконання доручення слідчого., даними протоколу обшуку.

При цьому слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, з огляду на те, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Так, слідчий суддя зауважує, що повідомлена ОСОБА_4 підозра ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування та перевірених під час судового розгляду клопотання про застосування до останнього запобіжного заходу доказах. Слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень достатніми.

З огляду на такий обсяг відомостей кримінального провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, до того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.

Слідчий суддя зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, остання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Також слідчий суддя вважає доведений у судовому засіданні стороною обвинувачення ризик того, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та які на теперішній час не знайдені та не вилучені, враховуючи, що досудове розслідування триває та не всі докази наразі знайдені та вилучені.

Крім того, підтверджений ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення з огляду на те, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення дій, спрямованих на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням протягом тривалого часу.

Одночасно з цим слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання не доведений ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки доказів того, що у вказаному кримінальному провадженні були допитані свідки, матеріали долучені до клопотання, не містять.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який має зареєстроване місце мешкання у м. Харкові, одружений, має малолітню дитину, 2016 року народження, офіційно працевлаштований та має постійне джерело доходу, тобто має міцні соціальні та родинні зв`язки, раніше не судимий, проте, наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері основ національної безпеки України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років .

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , а також відомості про особу підозрюваного у їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 хоча і є раніше не судимими (інших відомостей під час досудового розслідування не встановлено), проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки, вчиненого в умовах воєнного стану, покарання за яке, за умови визнання його винуватим, передбачене у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2 та 5 частини першої статті 177 КПК України.

Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 вважаю за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Доводи сторони захисту щодо доцільності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не усуває зазначених вище ризиків, та як наслідок, можливості ухилення від кримінальної відповідальності, тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001560 від 30.11.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на 60 днів у межах строку досудового розслідування до 01 грудня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 01 грудня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали складений 08 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1