Справа № 944/4607/24
Провадження №1-кп/944/1129/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000595 від 11.08.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Севастополь АР Крим, українця, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, військовослужбовця Збройних сил України, заступника командира самохідного артилерійського дивізіону з озброєння ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні "старший лейтенант", учасника бойових дій, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України,

В С Т А Н О В И В:

судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 о 19:39 год 11 серпня 2024 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку страху у населення, а також порушить громадську безпеку, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, здійснив дзвінок з мобільного телефону «Motorola» моделі «g72» із серійним номером НОМЕР_2 , з IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 із сім-картою мобільного оператора «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_5 на лінію «102» Ситуаційного центру Головного управління Національної поліції у Львівській області та повідомив працівникам вищезгаданої установи завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування житлового будинку по АДРЕСА_2 , що в подальшому привело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у завідомо неправдивому повідомленні про загрозу безпеці громадян, тобто вчинення дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.259 КК України.

До суду обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_5 повністю визнає вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про призначення ОСОБА_5 узгодженого покарання за ч.1 ст.259 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди. Наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 16.08.2024.

Прокурор ОСОБА_3 вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 16.08.2024.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 259 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 карається позбавленням волі на строк від двох до шести років, що відповідно ч.5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Свою винуватість у вчинених кримінального правопорушення обвинувачений визнав беззастережно.

У даному кримінальному провадженні потерпіла особа участі не бере.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, а також щодо узгодженої міри призначення покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.259 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 16.08.2024 між прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити до моменту набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000595 від 11.08.2024 року між прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, і призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Командиру військової частини НОМЕР_1 здійснювати контроль за поведінкою військовослужбовця ОСОБА_5 , а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

У разі звільнення з військової частини, зобов`язати ОСОБА_5 , згідно з ч.1 ст.76 КК України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити до моменту набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «Motorola» моделі «g72» із серійним номером НОМЕР_2 , з IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 . У вказаному мобільному телефоні наявна сім-карта мобільного оператора «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_5 та сім-карта мобільного оператора «Lifecell» із абонентським номером НОМЕР_6 , чохол червоно-чорного кольору, пластикову карту мобільного оператора «Lifecell» із абонентським номером НОМЕР_6 , без сім карти, які поміщено у сейф-пакет CRI 1103032 та опечатано повернути ОСОБА_5 .

- оптичний диск CD-R, на який записано аудіо запис розмови - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000595.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 13.08.2024 на мобільний телефон марки «Motorola» моделі «g72» із серійним номером НОМЕР_2 , з IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 . У вказаному мобільному телефоні наявна сім-карта мобільного оператора «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_5 та сім-карта мобільного оператора «Lifecell» із абонентським номером НОМЕР_6 , чохол червоно-чорного кольору, пластикову карту мобільного оператора «Lifecell» із абонентським номером НОМЕР_6 , без сім карти, які поміщено у сейф-пакет CRI 1103032 та опечатано.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1