УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року

м. Київ

справа № 127/5836/22

провадження № 51- 1358 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 19 та 24 квітня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2022 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність Вінницької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 19 та 24 квітня 2024 року ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали слідчого судді, а його апеляційні скарги повернуто.

Як убачається з наявних у Суду матеріалів, 21 травня 2024 року до касаційного суду вже надходила касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 19 та 24 квітня 2024 року, яку ухвалою цього суду від 23 травня 2024 року було залишено без руху

Так, ОСОБА_4 було вказано, зокрема, про те, що він одночасно порушує питання щодо здійснення касаційної перевірки двох судових рішень - ухвал Вінницького апеляційного суду від 19 та 24 квітня 2024 року, проте, для оскарження різних судових рішень необхідно подавати окремі касаційні скарги, адже наведені обставини перешкоджають можливості встановити предмет касаційного оскарження та прийняти одне з рішень, визначених ст. 436 КПК. Крім того, скаржнику було вказано конкретизувати вимоги до суду касаційної інстанції щодо оскаржуваного судового рішення, які б узгоджувались з положеннями зазначеної статті.

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_4 повернуто, оскільки скаржник не усунув недоліків, на які вказувала колегія суддів.

Натомість, 15 липня 2024 року ОСОБА_4 знову звернувся до Касаційного кримінального суду з касаційною скаргою на обидва зазначені вище судові рішення.

Ба більш, у поданій скарзі ОСОБА_4 вдався до висловлювань, які є проявом явної зневаги до суддів Верховного Суду як представників державної інституції і носіїв судової влади.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (ст. 129 Конституції України та ст. 50 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Повага до суду і його рішень зміцнюють державність, правопорядок і законність, та ведуть до справді правової держави.

Вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга, визначені ст. 427 КПК. Крім того, загальними вимогами до мови документа є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.

У розумінні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій, констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, ЄСПЛ, застосовуючи пп. «а» п. 3 ст. 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року, заяви

№ 61164/00 і № 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява

№ 46549/06).

Позиції про те, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу упредметнює Велика Палата Верховного Суду (справа № 199/6713/14-ц, справа № 9901/34/19, справа № 9901/324/19). Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Вказаного підходу дотримується і Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у своїй правозастосовчій практиці (ухвали від 30 червня 2021 року в справі № 234/2435/21, від 07 лютого 2022 року у справі № 266/59/22, від 07 листопада 2022 року у справі №757/9655/22).

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що зазначені у касаційній скарзі висловлювання на адресу суддів є образливими, а касаційна скарга, що містить такі висловлювання є неприйнятною. Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги що подаються до суду мають відповідати вимогам діючого законодавства. В тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. В протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документу. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства, та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

Кримінальний процесуальний закон України не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання. Водночас, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства. А відтак, використання скаржником у тексті скарги неприпустимих та образливих висловлювань на адресу суду та судді, вказує на таке зловживання.

Стосовно доводів ОСОБА_4 щодо відсутності у законодавстві заборони однією касаційною скаргою оскаржувати декілька рішень суду однієї інстанції.

Такий висновок скаржник робить з посиланням на ч. 5 ст. 427 КПК, відповідно до якої до касаційної скарги додаються копії судових рішень (зазначено у множині).

Проте, таке тлумачення закону є хибним і таким, що не відповідає суті касаційного провадження.

Словосполучення «копії судових рішень» законодавцем використовується виходячи з положень ст. 424 КПК, відповідно до якої у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Тобто предметом касаційного перегляду можуть бути лише вирок (ухвала) апеляційного суду або одночасно судові рішення суду першої інстанції та судові рішення апеляційного суду, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Ухвали Вінницького апеляційного суду від 19 та 24 квітня 2024 року не є ідентичними, як помилково вважає скаржник. Вони, принаймні, відрізняються складом суду, який їх постановив, та предметом розгляду - апеляційними скаргами ОСОБА_4 з клопотаннями про поновлення строку на апеляційне оскарження датованими різними датами.

Виходячи з повноважень суду касаційної інстанції, визначених ст. 436 КПК, Суд не вправі за результатами одного касаційного провадження скасувати усі ухвали суду апеляційної інстанції і призначити декілька нових апеляційних розглядів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 19 та 24 квітня 2024 року, з якої вбачається зловживання процесуальними правами та свідоме нехтування зауваженнями Верховного Суду щодо форми і змісту скарги, неприйнятною до розгляду та такою, що підлягає поверненню.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 19 та 24 квітня 2024 року, повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3