УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №366/2026/23

Провадження №1-кп/366/83/24

26 серпня 2024 року Іванківський районний суд Київської області колегіально в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні № 0000150 від 26.02.2023, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю на особисте зобов`язання та клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до суду з обвинувальним актом в рамках кримінального провадження №00000150 від 26 лютого 2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 286-1 КК України.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на шістдесят діб.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні Іванківського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000150 від 26.02.2023 щодо ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Встановлено, що 26 лютого 2023 року, близько 04 години 00 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки "ВАЗ 2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушив пункт 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з яким «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», рухався по автодорозі між с. Блідча та с. Леонівка, в межах Вишгородського району, Київської області, в напрямку села Леонівка, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» проявив злочинну недбалість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, порушуючи вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», в наслідок чого не впорався з керуванням та на автодорозі між с. Блідча та с. Леонівка на відстані 3800 м. від с. Леонівка виїхав за межі проїзної частини в кювет, де здійснив зіткнення з деревом та зазнав перекидання.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "ВАЗ 2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , - неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Пасажир автомобіля "ВАЗ 2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був доставлений до лікарні де в реанімаційному відділенні Київської обласної клінічної лікарні 26.03.2023 помер від отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди ушкоджень.

Грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог пунктів 2.3 б), д), підпункту а) пункту 2.9 та пункту 12.1 Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді загибелі неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тим самим, встановлено достатність підстав для обвинувачення ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України обвинувачується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.02.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель особи.

28.02.2023 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

11.04.2023 ОСОБА_8 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб.

04.07.2023 обвинувальний акт направлено до розгляду до Іванківського районного суду Київської області.

Обґрунтованість обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами.

Зважаючи на викладене, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, має фактичну можливість переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлено, що запобігання ризикам переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду та перешкоджання таким чином розгляду кримінального провадження, становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та свідчить про те, що заявлений ризик у даному конкретному випадку продовжує існувати не зважаючи на воєнний стан.

Також у провадженні наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_8 може впливати на потерпілих, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, оскільки більшість зі свідків, потерпілих, відповідно до протоколів їх допитів, є друзями, односельцями обвинуваченого, відтак перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання потерпілих та свідків, ОСОБА_8 може впливати на них, шляхом погроз, підкупу, шантажу чи примусу з метою зміни наданих ними показань.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не достатній для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт ОСОБА_8

Позиція сторін.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, дав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 заперечував щодо клопотання про продовження строку дії запобіжного у вигляді цілодобового домашнього арешту, зазначив, що згідно ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Стаття 181 КПК України, яка регламентує обрання, продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту не передбачає порядку продовження строку домашнього арешту на стадії судового розгляду провадження, тому при розгляді клопотання про продовження строку домашнього арешту враховуються загальні засади кримінального провадження, зазначив, що сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. Аналізуючи вказану норму закону, вважає, що термін запобіжного заходу минув 24 січня 2024 року. На підставі викладеного, просив замінити запобіжний захід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з цілодобового домашнього арешту з використання електронного засобу контролю на особисте зобов`язання.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Потерпілі та представник потерпілих підтримали думку прокурора, заперечували проти задоволення клопотання сторони захисту.

Прокурор заперечував щодо доводів сторони захисту.

Дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №000150, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 за частиною четвертою статті 286-1 КК України, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 286-1 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб, спричинено тяжкі тілесні ушкодження одній особі, а також спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень одній особі.

28.02.2023 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

19.04.2023 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.05.2023.

24.05.2023 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.07.2023 року.

21.07.2023 суддею Іванківського районного суду Київської області обрано обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб, тобто до 18 вересня 2023 року, включно, без визначення розміру застави у кримінальному провадженні і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

18.09.2023 колегією суддів Іванківського районного суду Київської області призначено судовий розгляд кримінального провадження №0000150, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 лютого 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за частиною четвертою статті 286-1 КК України, в приміщенні Іванківського районного суду Київської області: смт. Іванків, вул. І. Проскури, 14 а Київської області на 09 жовтня 2023 року о 12 год. 00 хв.; у відкритому судовому засіданні; складом суду колегіально. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб, тобто до 16 листопада 2023 року, включно, без визначення розміру застави у кримінальному провадженні і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

06.11.2023 продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 30 (тридцять) діб, тобто до 5 грудня 2023 року, включно, без визначення розміру застави у кримінальному провадженні і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

30.11.2023 продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб, тобто до 29 січня 2024 року, включно, без визначення розміру застави у кримінальному провадженні і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

24.01.2024 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінено з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком 60 (шістдесят) діб, тобто до 23 березня 2024 року, включно, з носінням електронного засобу контролю. На підставі частини 5 статті 194 КПК України, покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідні обов`язки.

22.02.2024 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 21.04.2024 року.

21.04.2024 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 16.06.2024 року.

30.05.2024 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 28.07.2024 року.

15.07.2024 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 12.09.2024 року.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд, з урахуванням положень кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинуваченого, керуючись принципом правової визначеності, прийшов до наступних висновків.

Згідно із положеннями статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За нормами ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу суддя, в даному випадку колегія судді, зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Доводи прокурора, зазначені у клопотанні та підтримані ним у судовому засіданні вказують на причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 286-1 КК України, тобто останній об`єктивно обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Прийшовши до такого переконання колегія суддів бере до уваги, що в справі всі потерпілі судом допитані, тобто обвинувачений позбавлений можливості будь-яким чином на них впливати.

Крім того, в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджено воєнний стан, який на думку колегії суддів обмежить обвинуваченого ОСОБА_8 в можливості виїхати за межі України, а тим самим переховуватись від суду.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що за час перебування обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом, повідомлень про порушення його умов від правоохоронних органів до суду не надходило, виконує належним чином процесуальні обов`язки.

Відповідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Згідно з ст. 194 КПК наявність ризиків є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід у кримінальному провадженні убезпечить від їх настання, суд ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з домашнім арештом, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж діючі не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому, колегія суддів враховує, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. 1, 3 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З урахуванням того, що попереднє ув`язнення, так і цілодобовий домашній арешт є різними формами позбавлення свободи (ув`язнення), однак до них мають застосовуватися однакові критерії незалежно від місця, де особу тримають - під вартою або під домашнім арештом (див. рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджи проти Республіки Молдова», п. 111 - 112), відповідно, згідно ч. 1 ст. 183 КПК, цей захід є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Підставою для правомірного обмеження права на свободу через застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, зокрема, рішення, яке не просто формально ухвалює суд, а воно має бути обґрунтованим, справедливим (див. п. 4 рішення КС України від 25 червня 2019 року № 7-р/2019).

Конституційний Суд у рішенні від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009 висловив позицію, що встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини).

Системний аналіз вказаних положень кримінально-процесуального законодавства свідчить про те, що є слушною думка сторони захисту щодо сукупного строку тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шести місяців, однак вказана норма закону застосовується лише на стадії досудового розслідування, тому відсутні підстави для задоволення клопотання сторони захисту про заміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання з підстав наведених у клопотанні.

Враховуючи позицію сторін, доводи сторони захисту, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження, у відношенні ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки та зможе запобігти встановленим ризикам з числа передбачені ст. 177 КПК.

Доводи сторони захисту про заміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання не знайшли свого підтвердження в судовому засідання, оскільки з врахуванням особи обвинуваченого, тяжкості покарання у разі визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, процесуальну поведінку обвинуваченого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти настання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, доведених прокурором в суді, даних про особу обвинуваченого, тяжкості покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, суд має підстави з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 , змінити відносно останнього передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, та повною мірою забезпечить запобігання ризикам.

Це обмеження в даній справі, за встановленої в обвинувальному акті моделі вчинення злочину та наведених про особу обвинуваченого відомостей, на переконання суду, саме на цій стадії процесу, відповідає вимозі абз. 6 п.п. 3.3 п. 3 рішення КСУ від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009. Потреба в такому заході щодо нього, зокрема є дійсною не тільки, однак у тому числі і в світлі факторів, пов`язаних з його особою, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та характером висунутого обвинувачення.

Вказаний захід, щодо визначення запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби надасть змогу реалізувати йому в т.ч. своє право на лікування та щодо можливого отримання захисту в Україні.

Відповідно цей захід у відношенні обвинуваченого відповідатиме, як п. 1-3 ч. 1 ст. 132, п. 3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України. При цьому забігаючи наперед колегія суддів констатує, що з метою уникнення ризику впливу, застосує ефективні запобіжні заходи з числа визначених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо нього.

Колегія суддів, не вбачає з даних відображених прокурором у клопотанні виняткових обставин визначених ч. 1 ст. 183 КПК України для позбавлення свободи (ув`язнення) у спосіб цілодобового домашнього арешту.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

З положень п. 2-3 ч. 3 ст. 132 КПК слідує, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо прокурор не доведе, що: потреби виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно питання щодо переліку обов`язків Колегія суддів визначатиме через призму наведеного з урахуванням даних про особу обвинуваченого та аргументів прокурора з цього питання, й у підсумку констатує, що слушним є продовжити дію наступних обов`язків:

- утриматися від спілкування із потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ;

- носити електронний засіб контролю.

Саме ці обов`язки відповідатимуть п. 2 - 3 ч. 3 ст. 132 КПК та будуть ефективним запобіжником ризику впливу.

Враховуючи можливі ризики які зазначає прокурор у клопотанні, які підтверджені дослідженими матеріалами в ході судового розгляду, колегія суддів вважає, що зміна запобіжного заходу на домашній арешт у певний період доби, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та не буде обмежувати його право на лікування та щодо можливого отримання захисту в Україні.

Враховуючи, що обставини по справі з часу зміни запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в певний період доби з носінням електронного засобу контролю, та клопотання прокурора про продовження строку цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 331, 372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 з цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю на особисте зобов`язання відмовити.

У задоволенні клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби, з носінням електронного засобу контролю, строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 24 жовтня 2024 року, включно.

Заборонити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22:00 години по 06:00 годину залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , крім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом суду, перебування в суді й участі в судових засіданнях, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я та інших випадках пов`язаних із врятуванням життя чи здоров`я в умовах воєнного стану.

На підставі частини 5 статті 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- утриматися від спілкування із потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконання цієї ухвали суду покласти на прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляції не зупиняє виконання ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3