703/2290/18
1-кп/703/42/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 19.05.2018 під №0000974, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітніх дітей 2016 та 2024 років народження, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_8 , не маючи передбаченого законом дозволу, у невстановлений під час судового розгляду день та час, за невстановлених обставин придбав бойовий припас - гранату РГД-5 з уніфікованим підривником дистанційної дії до ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), яку переніс та зберігав у невстановленому місці до 18 травня 2018 року.

18 травня 2018 року близько 23 год. 50 хв. ОСОБА_8 , без передбаченого законом дозволу, зберігаючи при собі, переніс вказаний бойовий припас з невстановленого під час судового розгляду місця до буд. АДРЕСА_2 , де в подальшому відбувся його вибух.

Указані дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне поводження з бойовими припасами, тобто придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Він же, 19 травня 2018 року, близько 00 год. 10 хв., знаходячись у громадському місці, а саме біля п`ятиповерхового житлового будинку, поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, прагнучи показати свою неповагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, діючи умисно, з хуліганських спонукань, не зважаючи на наявність присутніх громадян, дістав із кишені куртки бойову ручну наступальну осколкову гранату РГД-5, почав погрожувати привести її в дію, чим грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а через короткий проміжок часу відбувся вибух цього боєприпасу із пошкодженням припаркованого неподалік автомобіля марки ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 .

Указані дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав, давати показання відмовився.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується наступними дослідженими судом доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який повідомив суду, що у травні 2018 року (більш точної дати не пригадав), увечері, після 22 години він перебував у м. Сміла (більш точного місцезнаходження не зміг вказати) разом із ОСОБА_13 йшли вулицею позаду трьох незнайомих йому чоловіків. Тоді він почув їхню розмову між собою. З її змісту зрозумів, що ті збиралися побити його знайомого на ім`я ОСОБА_14 , прізвище якого відмовився називати. На це він зробив вказаним чоловікам зауваження та між ними почалася розмова з метою врегулювання конфлікту. Загалом із двох компаній там знаходилося близько двадцяти осіб. Пізніше до них підійшов обвинувачений, прізвище якого він дізнався пізніше, ОСОБА_15 , та запитав «хто ображає мого меншого». Під час конфлікту він (свідок) вдарив рукою обвинуваченого в обличчя, від чого той упав, продовжив утримувати його на землі а потім відпустив. Коли обвинувачений піднявся, то дістав з кишені куртки гранату і почав нею погрожувати. Він спочатку подумав, що граната не справжня та намагався її вихопити, однак не зміг цього зробити бо той передав її іншому чоловік з їхньої компанії. Після цього свідок віддалився від нього та через короткий проміжок часу почув вибух. Перед цим по звуку чув як «виривалася чека». Коли це сталося він стояв до обвинуваченого спиною. Подія відбулася неподалік магазину «Сріблянка». Після вибуху він зі своєю компанією залишив місце події. Пізніше з відкритих даних у мережі Інтернет він дізнався, що по зовнішньому вигляду граната, яку він бачив у руках обвинуваченого, відповідає моделі «РГД»;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який повідомив, що з обвинуваченим особисто не знайомий. У один із днів опівночі 16-18 травня 2018 року він із друзями знаходився біля магазину «Берізка» у м. Сміла. Між їхньою та іншою компанією виник конфлікт, під час якого, у якийсь момент, десь через десять хвилин, з`явився обвинувачений, тримаючи в руках гранату. Він висмикнув «чеку» і крикнув, що зараз усіх уб`є. Загалом, як йому видавалося, в тому місці були присутні близько п`ятнадцяти осіб. Спочатку вони серйозного значення його діям не надали, думали, що то муляж. Потім відбувся голосний вибух і всі розбіглися. Вибух стався десь за десять метрів від його (свідка) розташування. Щодо постраждалих йому нічого не відомо. Коли ОСОБА_8 висмикнув «чеку», його ніхто не штовхав і йому нічого не загрожувало. Видимість була нормальна, від штучного освітлення.

Викликаний за клопотанням сторони обвинувачення для допиту у судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 від дачі показань відмовилася, користуючись своїм правом, як близький родич обвинуваченого (дружина).

Від допиту інших свідків прокурор відмовився в судовому засіданні 14.06.2024.

Стороною захисту не було заявлено клопотань про виклик для допиту в судовому засіданні свідків, заяв про недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів не надходило.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, під час судового розгляду прокурором надані письмові докази, процесуальні рішення, документи та інші матеріали, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19 травня 2018 року під №0000974, згідно з даними якого до цього реєстру внесені відомості про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке він скоїв із використанням бойової ручної наступальної гранати РГД-5 (т.2 а.п.51-52);

- рапорт інспектора СРПП від 19.05.2018 про надходження повідомлення зі служби «102» про підрив вибухівки у м. Сміла біля магазину «Берізка», унаслідок якого пошкоджено автомобіль заявника ОСОБА_17 Рапорт зареєстрований в журналі єдиного обліку 19.05.2018 під №4918 (т.2 а.п.53);

- рапорт інспектора СРПП від 19.05.2018 про надходження повідомлення зі служби «102» про підрив о 00:21 год. гранати за адресою: АДРЕСА_3 , без постраждалих (т.2 а.п.54);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.05.2018 від ОСОБА_17 , згідно з даними якого останній повідомив про те, що 19.05.2018 близько 00 год. 20 хв. за адресою м. Сміла, вул.Незалежності, 77, біля магазину «Малина» невідомий підірвав об`єкт, схожий на гранату (т.2 а.п.55);

- протокол огляду місця події з таблицею зображень від 19.05.2018, згідно з даними якого під час огляду майданчику0парковки біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 було виявлено вирву (воронку) близько 15 см шириною та 1,5 см глибиною з металевими рештками підриву, схожими на уламки корпусу гранати РГД-5. Указані уламки у кількості 26 шт. вилучені. Також виявлено залишки лако-фарбового покриття автомобіля ВАЗ та пошкодження кузова останнього. Виявлено важіль підривника УЗГРМ-2 та вилучено його. Крім того виявлено та вилучено ряд інших предметів, зокрема пачку цигарок, пластикові стакани, плями бурого кольору (т.2 а.п. 56-61);

- акт від 19.05.2018, складений спеціалістами-вибухотехніками ГУНП в Черкаській області, згідно з яким під час огляду у період часу з 01:30 год. по 03:00 год. 19.05.2018 автостоянки біля магазину «Малина» за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено важіль запалу УЗРГМ «184-84 583» (т.2 а.п.62);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 19.05.2018, згідно з даними якого свідок ОСОБА_18 впізнав особу на фотознімку №3 ( ОСОБА_8 згідно з додатком до протоколу) (т.2 а.п.63-65);

- висновок експерта від 25.06.2018 №5/62, згідно з яким важіль накопичувального механізму уніфікованого підривника дистанційної дії до ручних гранат модернізованого типу УЗГРМ-2, який було вилучено 19 травня 2018 року біля буд. АДРЕСА_2 є частиною вибухового пристрою та не відноситься до категорії боєприпасів (т.2 а.п.68-73);

- висновок експерта від 18.06.2018 №5/58, згідно з яким надані на експертизу металеві уламки є 25-ма осколками корпусу бойової осколкової ручної гранати РГД-5, що вибухнув. Корпус бойової наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, що вибухнув, в сукупності з уніфікованим підривником дистанційної дії до ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), решток якого не виявлено серед наданих на дослідження предметів, вірогідно відноситься до категорії боєприпасів (т.2 а.п.76-82);

- протокол огляду предметів від 26.06.2018 (т.2 а.п.83-84);

- документи, що характеризують особу обвинуваченого: копії окремих аркушів паспорта обвинуваченого; довідка про не перебування на лікуванні у ЧОПЛ; вимога УІАП ГУНП в Черкаській області, згідно з якою обвинувачений не має непогашених судимостей; характеристика з місця проживання, згідно з якою обвинувачений загалом характеризується негативно; копія свідоцтва про НОМЕР_2 малолітньої дитини (т.2 а.п. 85-88).

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, надано не було.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Заяв про недопустимість наданих сторонами доказів, недостовірність документів, про допущені порушення процесуального закону у ході досудового розслідування, тощо, від сторін не надходило.

Разом із цим суд визнає недоведеними наступні обставини, які сформульовані в обвинувальному акті як встановлені.

Суд дійшов висновку, що не є доведеною доказами обставина зберігання обвинуваченим боєприпасу ручної гранати РГД-5 з підривником, яка є предметом вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Тому вказана частина обвинувачення виключається із доведеного, однак це не впливає на правильність кваліфікації стороною обвинувачення дій ОСОБА_8 . У зв`язку із викладеним у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, місце зберігання боєприпасу вказане як невстановлене.

Також судом виключається із формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, посилання на результати проведеного 19.05.2018 огляду місця події, під час якого виявлено та вилучено уламки ручної гранати РГД-5 та ін., оскільки вказаний огляд не є обставиною вчинення кримінального правопорушення, а є слідчою дією, яка проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та спрямована на отримання (збирання) доказів. Протокол цієї слідчої дії оцінювався судом як доказ.

Крім того, стороною обвинувачення не надано прямих доказів заподіяння шкоди майну власнику автомобіля ВАЗ 2101, а саме ОСОБА_17 (більш повних даних щодо вказаної особи матеріали справи не містять). Останнього не залучено до участі у справі як потерпілого, доказів належності йому майна не надано, вартість збитків не визначалася. Із урахуванням викладеного суд уважає недоведеним формулювання обвинувачення в частині заподіяння шкоди майну ОСОБА_17 та виключає його із доведеного, однак це також не впливає на правильність кваліфікації дій обвинуваченого, зважаючи, на ступінь порушення ним громадського порядку та використання при цьому бойового припасу наступальної гранати, як предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Стороною обвинувачення не інкриміновано ОСОБА_8 вчинення дій щодо підриву безпосередньо ним наступальної гранати РГД-5. Вчинення саме ним таких дій не встановлено і під час судового розгляду. Допитані як свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_16 не вказали, що вочевидь спостерігали підрив гранати саме ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_12 , даючи показання, зазначив, що перед вибухом обвинувачений передав гранату іншій особі.

Суд, безпосередньо, всебічно, ретельно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення було доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, в межах встановлених судом обставин.

Невизнання обвинуваченим своєї винуватості та відмова давати показання є правом обвинуваченого, однак не спростовує встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення та причетності до нього обвинуваченого.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд при призначенні покарання бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України класифікуються як тяжкі злочини, обставини вчинення кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до скоєного; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на диспансерних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Суд не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_8 покарання положень ст.69, 69-1 КК України.

За вказаних обставин суд призначає ОСОБА_8 основне покарання у межах санкцій, передбачених ч.1 ст.263 та ч.4 ст.296 КК України, у виді позбавлення волі, і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Ураховуючи, що ОСОБА_8 вчинив декілька кримінальних правопорушень, які передбачені різними статтями Особливої частини КК України, покарання йому слід призначити у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень.

Разом із цим, суд, зокрема врахувавши позицію прокурора, особу обвинуваченого, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування остаточно призначеного покарання із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.05.2018 щодо ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк два місяці, термін дії якого у подальшому не продовжувався та сплинув під час судового розгляду. Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили судом не встановлено.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження, які продовжують діяти на час ухвалення вироку, не застосовувалися.

Цивільного позову не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України з ОСОБА_8 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 4862,00 грн.

Керуючись ст.100, 124, 369-371, 374 КПК України, ст.12, 50, 65, 66, 67, 75, 76, 263, 296 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.4 ст. 296 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, ОСОБА_8 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 у період іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 4862 гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 25 металевих уламків від корпусу гранати РГД-5 в сейф-пакеті №2867729 та важіль до накольного механізму уніфікованого підривника дистанційної ручної дії УЗРГМ-2 у сейф-пакеті №2848144, що передані до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, знищити після набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку у день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1