УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001316 від 11.10.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маяки Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні чотирьох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інваліда 2-ї групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001316 від 11.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.03.2024, ОСОБА_7 призначено на посаду слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Зазначена посада відповідно до примітки ст. 51-3 Закону України «Про запобігання корупції», є посадою службової особи, яка займає відповідальне становище.

Відповідно до посадової інструкції слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 2Головного управління Національної поліції в Одеській області визначається Конституцією України, Кримінально-процесуальним кодексом України, іншими законами та нормативно-правовими актами України, чинними міжнародними договорами, які регулюють діяльність органів досудового слідства та Інструкцією з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затверджена наказом МВС України від 07.07.2017 № 575 (із змінами, внесеними згідно з Наказами МВС України № 564 від 11.07.2019 та № 420 від 28.05.2020 а також згідно Наказу МВС України від 570 від 06.07.2017 (із змінами внесеними Наказом МВС України №403 від 20.05.2020).

Загальні завдання та обов`язки слідчого:

1.Під час досудового розслідування дотримуватися вимог Конституції України, КПК України та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

2.Забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК України строків.

3.Виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.

4.Забезпечувати реалізацію в повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження.

5.Не розголошувати відомості, що становлять державну чи іншу охоронювану законом таємницю, інформацію про особисте життя громадян та інші відомості, здобуті при розслідуванні кримінальних правопорушень.

6.Не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об`єктивності та неупередженості.

7.У разі наявності підстав, передбачених статтею 77 КПК України, заявляти самовідвід від участі в кримінальному провадженні в порядку, визначеному статтею 80 КПК України.

8.Забезпечувати, відповідно до КПК України, здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень. Проводити та доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій оперативним підрозділам. Відповідно до відомчих нормативно-розпорядчих документів, організовувати здійснення методичного супроводження оперативно-розшукових справ, що ведуться оперативними підрозділами. У ході роботи використовувати відомості щодо організації та проведення негласних слідчих (розшукових) дій, відомостей про зв`язок ознак особи, яка бере участь у кримінальному судочинстві і взята під захист згідно чинним законодавством України у зв`язку з виникненням загрози її життю чи здоров`я.

9.Виконувати вимоги Інструкції з організації діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 06.07.2017 №570.

10.Виконувати вимоги Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС від 07.07.2017 №575.

11.Виконувати свої посадові інструкції (функціональні обов`язки), дотримуватися службової, обліково-реєстраційної, виконавчої і транспортної дисципліни.

12.Вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів.

13.Повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника.

14.Не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

15.Письмово доповідати безпосередньому начальнику про всі факти завдання матеріальної шкоди державі протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст. 244 КПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Так, слідчий слідчого відділу Одеського районного управління поліції

№ 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області

ОСОБА_7 , відповідно до своїх повноважень, здійснює досудове розслідування, як слідчий в складі групи слідчих, у кримінальному провадженні, відомості про яке 06.07.2024 зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000461, на підставі ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області, проведено обшук у домоволодінні ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено: два згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору.

В подальшому, після проведення обшуку, у ОСОБА_4 ,виник злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, тому він запропонував ОСОБА_7 , неправомірну вигоду за не притягнення до кримінальної відповідальності. В свою чергу ОСОБА_7 , повідомив йому про кримінальну відповідальність за пропозицію, або надання неправомірної вигоди службовій особі та відхилив вказану пропозицію.

Вилучену порошкоподібну речовину направлено для проведення судової експертизи за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», з метою встановлення чи містять в собі представлені рослини, наркотичні засоби, психотропні речовини чи прекурсори.

Надалі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, прибув до адміністративної будівлі Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, що розташована за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Успенська 2. Перебуваючи біля зазначеної будівлі, ОСОБА_4 , в ході бесіди з ОСОБА_7 , запропонував останньому неправомірну вигоду у сумі 40000 тисяч гривень за уникнення кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України у кримінальному провадженні №0000461, на що ОСОБА_7 , відповів відмовою.

Оскільки прохання ОСОБА_4 , були неправомірними, слідчий СВ ОСОБА_7 , наступного дня, а саме 10.10.2024 доповів письмовим рапортом на ім`я начальника Одеського районного управління поліції № 2 ОСОБА_8 , про дану подію та подав відповідну заяву про вчинення кримінального правопорушення до Одеського управління ДВБ НПУ.

Надалі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з метою повернення арештованого майна та уникнення кримінальної відповідальності, діючи з прямим умислом направленим на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, 22.10.2024 близько 15 год. 00 хв., за власною ініціативою, прийшов до адміністративної будівлі Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, с. Маяки, вул. Успенська, 2.

Під час розмови з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, перебуваючи біля адміністративної будівлі Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, с. Маяки, вул. Успенська, 2, діючи умисно, знову запропонував ОСОБА_7 , неправомірну вигоду у сумі 40000 тисяч гривень, за те, щоб останній вчинив в його інтересах дії з використанням наданого йому службового становища, під час проведення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000461 від 06.07.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: посприяв уникненню

ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України, на що ОСОБА_7 , попередив ОСОБА_9 , про кримінальну відповідальність за пропозицію, надання неправомірної вигоди службовій особі.

Далі, ОСОБА_4 , переслідуючи мету надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, дістав зі своєї кишені грошові кошти у сумі 40000 гривень та поклав до зошита слідчого СВ ОРУП

№ 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , як неправомірну вигоду, за те, щоб остання вчинила в його інтересах дії з використанням свого службового становища, під час проведення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000461 від 06.07.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: сприянні в уникненні ОСОБА_4 , кримінальної відповідальності за фактом зберігання наркотичних речовин, виявлених та вилучених в ході проведення обшуку за місцем мешкання останнього, за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі, 22.10.2024 після передачі ОСОБА_7 , неправомірної вигоди у сумі 40000 гривень, біля адміністративної будівлі Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Успенська 2, ОСОБА_4 , було затримано співробітниками правоохоронного органу в порядку ст. 208 КПК України.

23.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, за кваліфікуючими ознаками: надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Посилаючись на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а також беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого суді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні:

-прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі.

-захисник заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на те, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, оскільки останній одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно. Крім того, підзахисний є інвалідом другої групи, має незадовільний стан здоров`я. Адвокат ОСОБА_5 просив звернути увагу на те, що ОСОБА_4 співпрацює з органом досудового розслідування. Просив застосувати відносно підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

-підозрюваний зазначив, що визнає вину у повному обсязі з підозрою згоден, повідомив, що приніс грошові кошти слідчому за його вимогою. Суму яку йому зазначив слідчий він і приніс. Щодо запобіжного заходу підтримав думку захисника.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали, надані сторонами в судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 23.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколами допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 40 000 гривень; протоколом затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках означеного кримінального провадження наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того сторона обвинувачення зазначає про існування ризику передбаченого п. 4 ст.177 КПК України, перешкоджання кримінальному провадженню, обґрунтовуючи його тим, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню незаконним впливом на свідків.

При цьому слідчий суддя критично відноситься до обґрунтування стороною обвинувачення вказаного ризику, так як по перше свідок є слідчим, не зрозуміло як на нього можливий тиск з боку підозрюваного, а по друге у випадку встановлення такого ризику, він передбачений іншим пунктом, п. 4 ст. 177 КПК України.

Що стосується посилання сторони обвинувачення на наявність в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що вказані доводи сторони обвинувачення не знайшли свого підтвердження. Будь-які відомості, які б могли свідчити про наявність схильності підозрюваного до можливого вчинення інших кримінальних правопорушень у слідчого судді на теперішній час відсутні. За таких обставин, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення не доведено існування в рамках даного кримінального провадження означеного ризику, а відповідні посилання сторони обвинувачення є безпідставними.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання та прокурором в судовому засіданні не було доведено його обґрунтованість, зокрема стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано відомостей щодо того, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та/або того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряються обставини, що останній може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень.

Разом з тим, попри вищевказані встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_4 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, при цьому, слідчий суддя не може залишити поза увагою дані про особу ОСОБА_4 , а саме його стійкі соціальні зв`язки, який одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, більше того, підозрюваний свою вину визнає у повному обсязі та має намір співпрацювати зі слідством, що в сукупності, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зокрема, зобов`язання підозрюваного цілодобово не залишати приміщення власного домоволодіння, унеможливить вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування/суду та незаконного впливу підозрюваним на свідка.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в контексті справи ЄСПЛ «Манчіні проти Італії» визнано, що домашній арешт може цілком забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки за наслідками та способом застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 184 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001316 від 11.10.2024 відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 23.12.2024, в межах строку досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти строком до 23.12.2024, на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідком у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6. носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1