Справа №303/3121/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про призначення судово-психологічної експертизи в кримінальному провадженні №0000182 від 01.02.2024 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.4 ст.186, ч.1 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0000182 від 01.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.4 ст.186, ч.1 ст.296 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подане ним письмове клопотання про проведення судово-психологічної експертизи з метою перевірки емоційного стану обвинуваченого ОСОБА_4 , що має суттєве значення для кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки до компетенції судового експерта-психолога належить встановлення індивідуально-психологічних особливостей, міри здатності обвинувачених розуміти характер скоєних дій, та їх наслідки; наявності або відсутності у підекспертної особи в момент скоєння протиправних дій емоційного стану, що суттєво вплинув на її свідомість і поведінку.

В обґрунтування повторно поданого клопотання захисник зазначив, що висновок судово-психіатричного експерта №104 від 21 березня 2024 року не дає відповіді на можливу наявність або відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 в момент скоєння протиправних дій емоційного стану, що суттєво вплинув на його свідомість і поведінку. Окрім цього, згідно пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 в процесі подій, що відбулись, внаслідок зневажливого, обурливого, грубого відношення до нього потерпілої у справі ОСОБА_6 , що виразилось у її поведінці та виразах із застосуванням грубої лайки на адресу обвинуваченого, що вплинуло на його морально-психологічний стан, що в комплексі з отриманням ним ушкоджень під час бойових дій вплинуло на його психологічний стан, то подальші свої дії він не контролював, так як перебував у стані сильного душевного хвилювання, не розумів значення своїх дій і свідомо не керував ними.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника про призначення судово-психологічної експертизи, просив таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про проведення судово-психологічної експертизи з метою перевірки емоційного стану обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що в рамках даного кримінального провадження проведена судово-психіатрична експертиза, за результатами якої ОСОБА_4 під час вчинення кримінального правопорушення усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, тобто, для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Доводи, якими сторона захисту обґрунтовує необхідність призначення експертизи не вказують на наявність обставин, передбачених ст. 242 КПК України.

Згідно п. 6.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) (далі - Інструкція) об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку).

Відповідно до п. 6.3 Інструкції психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки.

Згідно п. 6.4. Інструкції основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Висновком судово-психіатричного експерта №104 від 21 березня 2024 року підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому діянь психічним захворюванням не страждав і не страждає ним у теперішній час, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, експертами надано вичерпні відповіді на всі поставленні питання, висновок викладений чітко та має визначений конкретний характер.

Крім того, судом береться до уваги, що ні захисником, ні обвинуваченим на стадії досудового розслідування не заявлялось клопотань з приводу проведення судово-психологічної експертизи з метою надання відповідей на питання, зазначені у клопотанні від 17.10.2024. Суду не надано доказів, що з відповідним клопотанням останні зверталися до слідчого, прокурора або до слідчого судді і їм було відмовлено.

При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта, не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності (Постанова Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року).

Враховуючи те, що експерти в своєму висновку дали чіткі відповіді щодо психічного стану обвинуваченого, його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, як на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, так і після його вчинення, в судовому засіданні не було встановлено підстав, передбачених статтями 242, 332 КПК України для призначення експертизи, тому призначення судово-психологічної експертизи є недоцільним.

Крім того, в силу вимог ч. 1 ст. 318 КПК України судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертизи без достатніх на те підстав призведе до невиправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.242, 332, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про призначення судово-психологічної експертизи в кримінальному провадженні №0000182 від 01.02.2024 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.4 ст.186, ч.1 ст.296 КК України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1