ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава кримінальне провадження №0003605 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0003605 стосовно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торецьк Донецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого неповнолітню дитину, непрацюючого, несудимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 02 листопада 2024 року.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, врахував дані про особу обвинуваченого, а також його процесуальну поведінку.

В апеляційній скарзі захисник просить клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити розмір застави з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

При цьому зазначає, що підзахисний не був обізнаний з фактом передачі кримінального провадження до Октябрського районного суду м. Полтави, не отримував судових повісток чи повідомлень про дату судових засідань.

Зауважує, що ОСОБА_8 перебуває в реабілітаційному центрі релігійної організації «Церква Різдва» в с. Пряжів Житомирського району та області, що підтверджується наявною в матеріалах провадження довідкою.

Вказує, що обвинувачений має постійне місце проживання разом з матір`ю та бабусею, які зареєстровані як внутрішньо переміщені особи та здійснює догляд за ними.

Зазначає, що підзахисний визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, усвідомлює наслідки вчиненого та щиро кається.

Стверджує, що суд першої інстанції всупереч приписам ч.3 ст.183 КПК України не визначив розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При цьому вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з приписами ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 197 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного нетяжкого злочину проти власності.

Крім того, суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний і майновий стан, а також врахував процесуальну поведінку обвинуваченого, який ухилявся від явки до суду для розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір застави з огляду на таке.

Так, у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В свою чергу приписами ч.4 цієї статті передбачено право суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, суд не вбачав визначених законом підстав не визначати розмір застави, проте не визначив її розмір, хоча зобов`язаний був це зробити у даному випадку.

Відсутні обґрунтування про необхідність не визначати розмір застави і в клопотанні прокурора.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначити розмір застави, як того вимагають приписи ст.183, ч.5 ст.182 КПК України з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 цього Кодексу, з урахуванням положень ч.4 ст.182 КПК України, відповідно до яких розмір застави не може бути завідомо непомірним для обвинуваченого.

Визначаючи розмір застави щодо нетяжкого злочину, колегія суддів приходить до висновку, що застава в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу ОСОБА_8 для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених законом.

Отже, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 04 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0003605 щодо ОСОБА_8 змінити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 листопада 2024 року та визначити заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці.

У разі внесення застави вважати обраним ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави та покласти на нього на строк дії ухвали такі обов`язки:

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утриматися від спілкування потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Полтавського апеляційного суду (UA0086573 в ДКС України м. Київ, ).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4