Справа № 720/2470/24
Провадження № 1-кп/720/152/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 24 серпня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2024 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 з метою подальшого безперешкодного перетину Державного кордону України у воєнний час, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, використовуючи комп`ютерну техніку, а також периферійний друкувальний пристрій, виготовив офіційні документи, а саме: довідку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби № 364 від 09 березня 2024 року та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 09 березня 2024 року видані нібито ІНФОРМАЦІЯ_2 до яких вніс свої анкетні дані, а також недостовірні відомості про непридатність до проходження військової служби з виключенням з військового обліку.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, тобто підроблення посвідчення та іншого офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем.

Крім цього, продовжуючи свою протиправну діяльність, 24 серпня 2024 року близько 01 години 40 хвилин ОСОБА_2 прибув на міжнародний пункт пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Мамалига» 31 прикордонного загону, на українсько-молдавському кордоні, що розташований в АДРЕСА_2 , де під час перетину Державного кордону України на виїзд, та проходження паспортного контролю, з метою безперешкодного перетину ним Державного кордону України, у воєнний час, умисно, надав заступнику начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОКПП «Київ» ОСОБА_5 завідомо підроблені ним офіційні документи, тобто використав довідку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби № 364 від 09 березня 2024 року та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 09 березня 2024 року, в яких зазначено недостовірну інформацію, а саме що ОСОБА_2 не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку, які нібито видані ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Під час досудового розслідування кримінального провадження 30 серпня 2024 року обвинувачений подав заяву про визнання своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно ч. 1 ст. 394 КПК України та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченого, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтверджена захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_6 ..

Суд, враховуючи вказану заяву, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали згідно ст.ст. 381, 382 КПК України вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, який поставлений останньому у провину, знайшло своє підтвердження та його дії вірно кваліфіковані за ст. 358 ч. 1, ст. 358 ч. 4 КК України, так як він підробив офіційні документи, які видаються установою, яка має право видавати такі документи, з метою використання цих документів та використав завідомо підроблені документи.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд у відповідності зі статтями 50, 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної.

Так, суд приймає до уваги, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, вину повністю визнав та у вчиненому щиро розкаявся, суд вважає за доцільне призначити йому міру покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді штрафу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

За вказаних обставин, суд має призначити покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та визначити остаточне покарання, яке за своїм розміром не має виходити за межі, встановленій санкцією ч. 1 ст. 358 КК України, яка передбачає більш суворе покарання.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України призначити ОСОБА_2 остаточну міру покарання по сукупності вказаних кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази кримінального провадження: довідку військово-лікарської комісії № 364 від 09 березня 2024 року та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 09 березня 2024 року, на ім`я ОСОБА_2 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, знищити.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд із урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1