Провадження № 1-кп/201/983/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 17.01.2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має неповну середню освіту, офіційно не одружений, на утриманні перебуває дитина ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), офіційно не працює, має хронічну хворобу, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одружений, утриманців не має, працює за контрактом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на 60 днів, посилаючись на тяжкість обвинувачення і наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачені, їх захисники проти задоволення клопотання заперечили, посилаючись на недоведеність ризиків, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або визначити альтернативний запобіжний захід заставу.

Вирішуючи подане клопотання суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.03.2024 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 затримані в порядку ст. 208 КПК України і ухвалами слідчих суддів Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2024 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави, який в подальшому продовжувався і на теперішній час спливає 15.09.2024.

У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно зі ст. ст. 7, 8, 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри і ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, одне з яких, відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що враховуючи зухвалість інкримінованого йому злочину, що пов`язаний із фізичним насильством над потерпілим, існує ризик можливості шляхом погроз або умовлянь із застосуванням фізичного або психологічного впливу примусити свідків та потерпілого змінити показання.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_3 вчиняти інші кримінальні правопорушення або/чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, перебуваючи під домашнім арештом у нічний час з застосуванням електронним засобом контролю за підозрою у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

В подальшому при продовженні запобіжного заходу вказані ризики не відпали і, на переконання суду, на даному етапі, з урахуванням стадії кримінального провадження, вони є доведеними і продовжують існувати.

Під час застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри і ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, одне з яких, відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що враховуючи зухвалість інкримінованого йому злочину, що пов`язаний із фізичним насильством над потерпілим, існує ризик можливості шляхом погроз або умовлянь із застосуванням фізичного або психологічного впливу примусити свідків та потерпілого змінити показання.

В подальшому при продовженні запобіжного заходу вказані ризики не відпали і, на переконання суду, на даному етапі, з урахуванням стадії кримінального провадження, вони є доведеними і продовжують існувати.

Суд вважає, що застосований до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до них запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у їх права і свободи суд на даному етапі не встановив.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою не відпали, а тому його дію слід продовжити на 60 днів.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.4. ст. 183 КП К України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчинено із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави.

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, - продовжити на 60 днів, тобто до 09 листопада 2024 року включно.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, - продовжити на 60 днів, тобто до 09 листопада 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1