КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3976/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_8 , якою приведено вирок Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року у відповідність до чинного законодавства України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року задоволено клопотання виконувача обов`язків начальника СІЗО - начальника арештного дому Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 про приведення вироку Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року у відповідність до чинного законодавства.

Приведено вирок Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність вимогам Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-ІХ від 23.08.2023 року.

Замінено засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року у виді арешту строком 2 (два) місяці на покарання у виді пробаційного нагляду строком на 4 (чотири) місяці відповідно до положень ст. 72 КК України з розрахунку, що одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

Звільнено засудженого ОСОБА_8 з-під варти негайно.

Відповідно до ч. 1 ст. 591 КК України покладено на засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Постановлено строк невідбутого покарання у виді пробаційного нагляду засудженому ОСОБА_8 обчислювати з дня постановлення його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На вказану ухвалу суду заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання державної установи «Київський слідчий ізолятор» про приведення вироку від 01.12.2023 року відносно ОСОБА_8 у відповідність до чинного законодавства України.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги прокурор зазначає про незаконність судового рішення з огляду на Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 року № 3342-IX який набрав чинності 28.03.2024 року. Зокрема, ст.60 КК України (в новій редакції) регламентовано, що покарання у виді арешту застосовується лише до засуджених військовослужбовців, що виконується на гауптвахті.

Водночас, прокурор посилається на наявність вироку Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2024 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком від 01.12.2023 року більш суворим покаранням, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Зазначає, що вирок Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року відносно ОСОБА_8 набрав законної сили та звернутий до виконання, так як 19.03.2024 року засуджений був доставлений працівниками поліції до державної установи «Київський слідчий ізолятор». Із зазначеного вироку та вироку Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2024 року не вбачається даних того, що ОСОБА_8 був військовослужбовцем. Таким чином, з урахуванням змін чинного законодавства, оскаржуваною ухвалою суду від 19.04.2024 року приведено у відповідність вирок місцевого суду від 01.12.2023 року.

Прокурор вказує, що згідно ч.1 ст.19 КПК України ніхто не може бути двічі покараним за кримінальне правопорушення, за яке особа була засуджена на підставі вироку суду, що набрав законної сили.

Отже, за думку прокурора, на даний час є два рішення суду за якими ОСОБА_8 призначено покарання. Вважає, що на час постановлення ухвали суду від 19.04.2024 року, питання про приведення у відповідність покарання, призначеного ОСОБА_8 вже було вирішено вироком суду від 11.04.2024 року, тому необхідно відмовити у задоволенні клопотання державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції заслухав пояснення засудженого ОСОБА_8 , дослідив матеріали поданого клопотання та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання виконувача обов`язків начальника СІЗО - начальника арештного дому Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 про приведення вироку Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року (справа № 754/17327/23) у відповідність до чинного законодавства в порядку ч.1 ст.74, п.13 ч.1 ст. 537, ч.3 ст. 539 КПК України.

При цьому, суд врахував, що ОСОБА_8 вказаним вироком суду визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та засуджений до покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці, однак, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-IX від 23.08.2023 року, змінами до чинного законодавства такий вид покарання не може бути застосований до вказаної особи за вчинення такого правопорушення,

Урахувавши положення ст. 591 КК України, суд дійшов висновку про необхідність заміни невідбутої частини призначеного ОСОБА_8 вироком Деснянського районного суду міста Києва від 01.12.2023 року покарання у виді арешту на покарання у виді пробаційного нагляду із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 591 КК України, та у відповідності до положень ч. 1 ст. 72 КК України, станом на день постановлення рішення строк невідбутої частини покарання засудженого ОСОБА_8 у виді арешту складає 2 місяці, що в перерахунку один день арешту відповідає два дні пробаційного нагляду, то строк невідбутої частини покарання ОСОБА_8 складає 4 місяці пробаційного нагляду.

Поряд з цим, суд врахував та зазначив в ухвалі про наявність вироку Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2024 року (справа №754/18541/23), яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року, більш суворим за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2024 ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі (а.с.22).

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції та звертає увагу на те, що вирок Деснянського районного суду м. Києві від 11.04.2024 року, на час розгляду клопотання про приведення у відповідність чинному законодавству - 19.04.2024 року, не набрав законної сили, а отже обґрунтовано не був врахований місцевим судом при вирішенні клопотання Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Дата набрання законної сили вироком Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року (справа № 754/17327/23) - 01.01.2024 року. Строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_8 вказаним вироком, визначено з 19.03.2024 року по 19.06.2024 року.

Як під час розгляду в суді першої, так і під час розгляду в апеляційній інстанції не було встановлено обставин, які б перешкоджали задоволенню клопотання про приведення вироку місцевого суду від 01.12.2023 року щодо ОСОБА_8 у відповідність чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що на час постановлення ухвали суду від 19.04.2024 року, питання про приведення у відповідність покарання, призначеного ОСОБА_8 вже було вирішено вироком місцевого суду від 11.04.2024 року, тому необхідно відмовити у задоволенні клопотання державної установи «Київський слідчий ізолятор» є непереконливими.

Із матеріалів провадження за клопотанням вбачається, що прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання начальника державної установи «Київський слідчий ізолятор» про приведення вироку місцевого суду від 01.12.2023 року щодо ОСОБА_8 у відповідність чинному законодавству, а тому не погодження прокурора з ухвалою суду та подання апеляційної скарги, на думку колегії суддів, свідчить про непослідовність позиції сторони обвинувачення в даному провадженні. Більше того, застосовуючи положення ч.4 ст.70 КК України та призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вироку від 11.04.24р., Деснянський районний суд м. Києва не зазначив вид покарання, яке поглинається за вироком Деснянського районного суду від 01.12.23р., що не перешкоджає подальшому виконанню вироку та не свідчить про подвійне покарання.

Таким чином, порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку із чим ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_8 , якою приведено вирок Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року у відповідність до чинного законодавства України -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

___________ _______________ _____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4