Справа № 203/869/24
Провадження № 1-кс/0203/772/2024
УХВАЛА

07 серпня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 (в залі суду),

підозрюваного ОСОБА_4 (в залі суду),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу, маючого повну середню освіту, неодруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, незареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , займав посаду пожежного пожежної охорони, стрілець-регулювальник ВЧ НОМЕР_1 , військовослужбовця,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 410 Кримінального кодексу України, заявлене у рамках кримінального провадження №0002232 від 29.07.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська разом із клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою звернувся слідчий з клопотанням, погодженим прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 410 Кримінального кодексу України, заявлене у рамках кримінального провадження №0002232 від 29.07.2015 року.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначив, що третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002232 від 29.07.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 410 КК України.

Як пояснив слідчий, солдат ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на посаді стрільця регулювальника відділення комендантського взводу у військовому званні солдат, у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV (далі Статутів), зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, постійно бути зразком високої культури, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців. Разом з тим, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, будучи придатним до проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки в ніч з 27.07.2015 року на 28.07.2015 року з господарчої будівлі, розташованої на території в/ч-п/п НОМЕР_2 , на військовому містечку НОМЕР_3 , таємно викрав чотири акумуляторні батареї марки 6 СТ 170 №0808, №,0943, №0925, №0935, та 28.07.2015 року, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, самовільно залишив місце розташування військової частини.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 410 КК України: самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду та викрадення, привласнення, вимагання військовослужбовцем зброї, бойових припасів, вибухових або інших бойових речовин, засобів пересування, військової та спеціальної техніки чи іншого військового майна або заволодіння ними шляхом шахрайства, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, вказані злочини віднесені до категорії тяжких злочинів.

31 жовтня 2015 року стосовно військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини-польова пошта НОМЕР_2 солдата ОСОБА_4 було складено та вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 410 КК України.

У клопотанні слідчий зазначив, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжких злочинів, а також про те, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині клопотання, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень. Також слідчий зазначив, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, оскільки вони не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

З огляду на викладене вище, слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.02.2024 року, судову справу №203/869/24, провадження №1-кс/0203/772/2024, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана судді канцелярією суду 21.02.2024 року.

07.08.2024 року прокурор в телефонному режимі повідомив суд про те, що 07.08.2024 року підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначене судом на 07.08.2024 року о 17:30 годині.

Ухвалою суду із занесення до журналу судового засідання 07.08.2024 року було дозволено захиснику підозрюваного адвокату ОСОБА_5 брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку «Easycon».

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 повністю підтримав вимоги клопотання та просив суд його задовольнити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, в межах строку досудового розслідування з моменту затримання 07.08.2024 року в умовах гауптвахти.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що він дійсно самовільно залишив військову частину у 2015 році та перебував у Греції, проте самостійно повернувся до України для того, щоб проходити службу. Також зазначив, що не має наміру переховуватися та спілкуватися зі свідками, які йому відомі.

Захисник підозрюваного, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого та просила суд відмовити у його задоволенні, обрати більш м`який запобіжний захід. Також захисник зазначила, що підозра є необґрунтованою, а ризики недоведені.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0002232 від 29.07.2015 року.

31.10.2015 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 410 Кримінального кодексу України.

31.10.2015 року підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в розшук та досудове розслідування було зупинене.

Ухвалою слідчого судді від 21.02.2024 року було задоволено клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про надання дозволу на затримання з метою приводу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 410 Кримінального кодексу України, заявлене у рамках кримінального провадження №0002232 від 29.07.2015 року, та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 36 годин для подальшого його приводу до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; строк дії ухвали визначено у шість місяців з дати її постановлення, тобто до 21.08.2024 року включно.

07.08.2024 року о 11:05 годині ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, захисник ОСОБА_5

07.08.2024 року о 13:50 годині ОСОБА_4 отримав копію клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

07.08.2024 року постановою слідчого було відновлено досудове розслідування.

У ході судового засідання судом безпосередньо були досліджені інші письмові докази: заява про вчинення кримінального правопорушення, акт службового розслідування, витяги із наказів, протоколи оглядів, протоколи допитів свідків, медична документація, характеристика, довідка про виконану роботу щодо розшуку, військовий квиток, послужний список ОСОБА_4 , пояснення.

Суд зазначає, що відповідно до статей 131, 132, 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 05:30 години 24.02.2022 року на території України було введено воєнний стан, який згодом було продовжено.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст. 408 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналіз викладеного вище та встановлених у ході судового розгляду клопотання обставин кримінального провадження, дає слідчому судді підстави для висновку, що надані стороною обвинувачення матеріали клопотання, досліджені у судовому засіданні, у своїй сукупності доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 410 Кримінального кодексу України.

Вказаного висновку слідчий суддя дійшов, з огляду на обізнаність підозрюваного про тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, характер кримінального правопорушення, те, що підозрюваний, зокрема, свідомо залишив військову службу з метою ухилитися від військової служби.

З огляду на приписи приведених вище норм, а також практику Європейського суду з прав людини, суд беручи до уваги обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжких кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 408 КК України, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та за ч. 1 ст. 410 КК України, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з урахування попередньої поведінки підозрюваного, та його тривалого перебування у розшуку, близько 9 (дев`яти) років; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які відомі підозрюваному; продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Також при обранні запобіжного заходу суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та ч. 1 ст. 410 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного (відсутність хронічних захворювань), відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного фактичного проживання, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Слідчий суддя, обираючи запобіжний захід, бере до уваги вимоги ч. 8 ст. 176 та ч. 4 ст. 183 КПК України, за якими під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою, та з урахуванням обставин, передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України, слідчий суддя має право не визначати розмір застави.

При цьому, з огляду на викладене вище, слідчий суддя, враховуючи позицію сторони захисту дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя доходить висновку про те, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись статтями 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 410 Кримінального кодексу України, заявлене у рамках кримінального провадження №0002232 від 29.07.2015 року, задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 (шістдесят) днів у межах строку досудового розслідування, тобто з 07.08.2024 року до 18.09.2024 року включно без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання та контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Строк дії ухвали визначити до 18.09.2024 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 12.08.2024 року о 17 годині 55 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1