ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1664/24

05 вересня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.

за участі сторін кримінального провадженн:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 27.02.2024 близько 00 год. 37 хв., в період воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (з подальшими змінами), порушуючи режим комендантського часу, прибув до адміністративного приміщення відділення поліції № 2 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, що за адресою: вул. Коперніка, 15, м. Костопіль, Рівненського району, Рівненської області, де перебуваючи в холі на першому поверсі порушував громадський порядок та поводив себе некоректно, на що старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_5 , який згідно графіку ніс службу у складі добового наряду поліції та перебував у форменому одязі з розпізнавальними знаками поліцейського, мав особистий жетон і табельну вогнепальну зброю, було зроблено зауваження заспокоїтися та розповісти причину візиту.

Однак, на зауваження ОСОБА_3 не реагував та порушував порядок перебування в адміністративному приміщенні, при цьому намагаючись спровокувати бійку з працівниками поліції та викрикував слова брутальної лайки, ображаючи поліцейських.

В подальшому, ОСОБА_3 , усвідомлюючи те, що ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу, перебуває при виконанні службових обов`язків, здійснюючи при цьому функції підтримання та охорони публічного порядку, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на законні вимоги останнього щодо припинення незаконних дій не реагував та під час адміністративного затримання чинив активну фізичну протидію, а саме пручався та розмахував руками, в результаті чого не маючи прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, спричинив поліцейському ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки лівого ока та вилиці, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Тобто, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України, а саме, чинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненому щиро розкаявся. Крім того пояснив, що через алкогольне сп`яніння та стресовий стан, в якому він перебував через загибель на війні кращого друга, не пам`ятає про всі події і свої вчинки. Однак йому дуже прикро за все.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Відносно міри покарання обвинуваченому, рахує, що останній не потребує ізоляції від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.342 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.342 КК України правильна, оскільки обвинувачений вчинив умисні дії, які виразились в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.342 КК України у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення мети покарання відповідно дост. 50 КК України.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст. ст. 50, 59-1, 65, 66-67, ч. 2 ст.342 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.342 КК України та і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Роз`яснити ОСОБА_3 , що ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду станом на час ухвалення цього вироку карається обмеженням волі на строк до трьох років.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_3 не застосовувались.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази:

- оптичний диск з відеозаписом події від 27.02.2024 з участю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 який приєднаний до матеріалів кримінального провадження №0000077 від 27.02.2024 року - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1