УХВАЛА

11 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 187/535/19

провадження № 51-4626 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4 та 5 ч. 2, частин 3 та 5 зазначеної статті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте наведених положень процесуального закону потерпілою не дотримано.

Оскаржуючи законність рішення суду першої інстанції потерпіла серед іншого вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не погоджується із оцінкою доказів наданою судом першої інстанції, що, з огляду на положення ст. 433 КПК не може бути предметом перевірки судом касаційної інстанції.

Посилаючись на допущення місцевим судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, потерпіла не наводить доводів на обґрунтування таких порушень, з огляду на положення статей 412-414 КПК, натомість аналізуючи рішення місцевого суду, надає власний аналіз доказам, які були досліджені цим судом.

Хоча касаційна скарга й подана лише на вирок місцевого суду, проте, як убачається з її прохальної частини, скаржниця просить скасувати ухвалу апеляційного суду, однак, всупереч законодавчим положенням не наводить будь-якого правового обґрунтування незаконності прийнятого апеляційним судом рішення, не зазначає порушень допущених цим судом з огляду на положення статей 370, 404, 405, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку, не зазначає які саме доводи її апеляційної скарги залишились поза увагою цього суду.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак касаційна скарга потерпілої в частині вимоги до суду касаційної інстанції не відповідає наведеним положенням ч. 1 ст. 436 КПК.

За змістом ч. 3 ст. 427 КПК потерпіла має зазначити чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді. Також до касаційної скарги слід додати копії оскаржуваних судових рішень.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3