Рівненський апеляційний суд
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/8510/24

Провадження № 11-сс/4815/184/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 травня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000119 від 27.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 травня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та накладено арешт на автомобіль марки «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від нього із забороною будь-яким особам користуватися, відчужувати та розпоряджатися цим майном.

Не погоджуючись з ухвалою слідчої судді, співвласники арештованого майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій вказують, що ухвала слідчого судді є незаконною, невмотивованою, необґрунтованою, тому підлягає скасуванню. Зазначають, що за результатами обшуку як в автомобілі, так і в квартирі, де вони з сім`єю проживають, не було виявлено ніяких речей, які мають значення для кримінального провадження, що підтверджується протоколами обшуків від 17.05.2024 року. Наголошують, що члени їх сім`ї є внутрішньо переміщеними особами з м. Бердянська Запорізької області, і транспортний засіб використовується ними для забезпечення доходами та інших приватних потреб родини.

Крім того, звертають увагу суду на порушення слідчою суддею строків розгляду клопотання про накладення арешту на майно, яке відповідно кримінального процесуального закону розглядається протягом двох днів з дня його надходження до суду, однак слідча суддя розглянула клопотання, яке надійшло до суду 20 травня 2024 року аж 28 травня 2024 року.

Просять скасувати ухвалу слідчої судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно та зобов`язати уповноважених осіб слідчого відділення негайно повернути їм транспортний засіб «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від нього.

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності, доводи апеляційної скарги підтримують та просять її задовольнити, тому відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, розгляд апеляційного провадження проводиться без участі заявників.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно приписів ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів. При цьому, майно має відповідати критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 колегія суддів виходить з того, що відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні (якщо арешт майна, накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України), тобто як у даному випадку, виходячи з правової підстави, визначеної у клопотанні слідчого метою збереження речових доказів.

Системний аналіз наведених норм вказує на те, що дані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані.

Так, слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000119 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.199, ч.1 ст.204 КК України.

Згідно з матеріалами провадження, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», здійснюють діяльність по незаконному виготовленню, зберіганню, збуту та транспортуванню з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв та марок акцизного податку. Зокрема, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 з метою незаконного виготовлення алкогольних напоїв, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах здійснюють незаконне придбання сировини для їх виготовлення, в тому числі спирту.

В подальшому вищевказані особи, перебуваючи в гаражних приміщеннях №55, 611, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :01:065:0160 та перебувають у їхньому користуванні, за допомогою спеціально пристосованого обладнання здійснюють безпосереднє незаконне виготовлення алкогольних напоїв горілки, шляхом змішування спирту з водою та розливають готову продукцію до полімерних ємностей різного об`єму та полімерних пакетів сірого кольору, типу «Bag-in-box». Готову продукцію у вигляді незаконно виготовлених алкогольних напоїв горілки, останні за допомогою транспортних засобів марки «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , «NISSAN ALTIMA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , «BMW 325D», реєстраційний номер НОМЕР_4 , «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 транспортують та збувають на території Рівненської області.

Вищевказане підтверджується матеріалами гласних та негласних слідчих (розшукових) дій, в тому числі протоколом допиту свідка ОСОБА_12 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Під час проведення досудового розслідування, на виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій надійшли матеріали УСР в Рівненській області ДСР НПУ про те, що в автомобілі марки «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_5 , що перебуває у користуванні ОСОБА_6 , зберігається незаконно виготовлені алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку, спирт, обладнання для їх виготовлення, мобільні телефони, що використовуються в злочинній діяльності, чорнові записи та інші документи, що стосуються придбання, транспортування, зберігання та збуту фальсифікованих підакцизних товарів, а також грошові кошти здобуті злочинним шляхом та інші речі, які мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ автомобіль марки «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить гр. ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 . 17.05.2024 року під час санкціонованого обшуку (ухвала слідчого судді Рівненського міського суду від 08.05.2024 року) автомобіля марки «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлено та вилучено автомобіль марки «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від нього.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131,132,170-173 КПК України наклав арешт на вказане у клопотанні майно, яке є речовим доказом в даному кримінальному проваджені та відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, оскільки транспортний засіб «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,є матеріальним об`єктом, який міг бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, міг зберегти на собі його сліди, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому, постановою від 18.05.2024 року вищезазначений автомобіль та ключі від нього визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав з врахуванням вимог кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_13 вказала, що на день розгляду апеляційної скарги особам, які мають відношення до даного кримінального провадження, зокрема ОСОБА_6 , оголошено про підозру за ч.1 ст.199, ст.28, ч.2 ст.204 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема і в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів судового провадження вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_6 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ст.28, ч.2 ст.204 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Зважаючи на ці положення та враховуючи обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що такі обмеження у праві користування, розпорядження та відчуження транспортного засобу «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,є обґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся у порушення строків, визначених ч.1 ст.172 КПК, то вони є слушними, однак на думку колегії суддів дана обставина не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яка потягла б за собою скасування оскаржуваної ухвали. Несвоєчасний розгляд клопотання слідчим суддею не перешкодив та не міг перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При цьому 13 червня 2023 року Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 572/1861/18 вказав, що навіть якщо розгляд клопотання про арешт тимчасово вилученого майна розглянуто слідчим суддею із порушенням тих строків, які визначені КПК, то цей факт не може призвести до автоматичного визнання арештованих речових доказів недопустимими. Пропуск визначеного кримінальним процесуальним законом строку для звернення з клопотанням або ж для його розгляду вочевидь є недотриманням вимог КПК, проте він не може сам по собі призводити до недопустимості використання як доказів того майна, питання про арешт якого ставилося.

Інші доводи власників майна, які зазначені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час дослідження матеріалів провадження. Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст.409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, в апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.174 КПК арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 травня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000119 від 27.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3