Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/489/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 368 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2024 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровоград Кіровоградської області, з повною вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не одружений, не працює, на час інкримінованих подій обіймав посаду начальника сектору боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки управління карного розшуку ГУНП в Кіровоградській області, учасник бойових дій, раніше не судимий,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000166 від 25.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України, з 12.20 год. 13.09.2024 року до 12.20 год. 04.11.2024, з визначенням застави у сумі 242 240 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор у кримінальному провадженні прокурор Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000166 від 25.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого зазначив, що Кіровоградською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у зазначеному вище кримінальному провадженні, у якому досудове розслідування проводиться слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області.

Так, ОСОБА_8 відповідно до наказу начальника ГУНП в Кіровоградській області за № 174 від 30.04.2021, призначений на посаду оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів, серед інших, віднесені органи Національної поліції, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі за текстом - Закон) Національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частинами 1, 2 ст. 62 Закону передбачено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону поліцейський зобов`язаний:

- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

- поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно з вимогами п. п. 1-3, 5, 8 ч. 1 ст. 23 Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань:

- здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

- виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

- вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

- здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події;

- у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Отже, ОСОБА_8 , обіймаючи з 30.04.2021 посаду оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, будучи старшим лейтенантом поліції, відповідно до п.1 Примітки до ст.364, ч.3 ст.18 КК України, Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», Закону України «Про Національну поліцію», п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», був працівником органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто працівником правоохоронного органу, службовою особою, що постійно здійснює функцію представника влади, та був наділений обсягом повноважень, які надавали йому реальну можливість в повному обсязі відповідно до Закону виконувати покладені на нього обов`язки.

Проте, ОСОБА_8 , обіймаючи зазначену посаду, будучи працівником органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку тобто правоохоронного органу, службовою особою, спонукаємий жадобою до наживи та незаконного збагачення, вирішив умисно використати свої службові повноваження працівника поліції із корисливих мотивів, а саме з метою одержання неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, при наступних обставинах.

У 2022 році ОСОБА_8 , обіймаючи посаду оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, під час здійснення оперативного супроводу кримінального провадження №0000965 від 11.12.2021, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, познайомився з раніше неодноразово судимим ОСОБА_9 під час проведення обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, під час виконання своїх службових обов`язків працівника поліції ОСОБА_8 спілкувався з ОСОБА_9 , який раніше був неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів та мав зв`язки у кримінальних колах м. Кропивницького, з метою отримання від нього відомостей, які можуть бути використані для професійної діяльності, та був обізнаний про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 було скеровано до Олександрівського районного суду Кіровоградської області для розгляду по суті.

За невстановлених під час досудового розслідування обставин та у не встановлений час, але не пізніше 19.10.2022, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на підбурення ОСОБА_9 шляхом погроз, примусу або іншим чином, займатися злочинною діяльністю щодо незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, за що отримувати від нього щомісячну неправомірну вигоду за невчинення дій щодо викриття його злочинної діяльності, а також прикриття цієї діяльності від інших служб правоохоронних органів.

19.10.2022, приблизно о 10 годині, знаходячись біля магазину «АТБ» по вул. Жадова в м. Кропивницький Кіровоградської області під час зустрічі з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , не зважаючи на те, що являється співробітником Національної поліції, до основних завдань якої входить вжиття заходів для виявлення та припинення кримінальних, адміністративних правопорушень (ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію»), переслідуючи корисливі мотиви, діючи умисно, всупереч інтересам служби, використовуючи свої службові повноваження, шляхом погроз щодо здійснення впливу на розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_9 в Олександрівському районному суді Кіровоградської області в частині призначення найбільш суворого покарання та використовуючи його у зв`язку із цим уразливий пригнічений психічний стан, підбурив останнього до незаконної діяльності щодо збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Кропивницький та Кропивницького району Кіровоградської області та висловив вимогу щомісячно передавати неправомірну вигоду за не вчинення дій щодо викриття його злочинної діяльності, а також прикриття цієї діяльності від інших служб правоохоронних органів, тобто вчинив вимагання неправомірної вигоди.

ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 вимагає від нього неправомірну вигоду, будучи поставленим в умови, за яких він вимушений передати неправомірну вигоду, з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, звернувся до правоохоронних органів із заявою щодо притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.

12.11.2022, у період часу з 09.30 год. до 10.07 год., продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на отримання неправомірної вигоди, знаходячись біля магазину «АТБ» по вул. Жадова в м. Кропивницькому, ОСОБА_8 під час зустрічі з ОСОБА_9 повідомив останньому про необхідність передачі йому щомісячно грошових коштів у вигляді неправомірної вигоди в сумі 8000 грн. за не вжиття жодних заходів реагування на незаконну діяльність, пов`язану із збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.

В подальшому, 27.11.2022 приблизно о 12 годині, ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , реалізував свій злочинний намір та, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою особистого збагачення, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду - грошові кошти в сумі 8000 грн. (за листопад 2022 року) за невжиття заходів щодо притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за збут психотропних речовин, які ОСОБА_9 на вимогу ОСОБА_8 поклав у відкрите багажне відділення автомобілю «Volkswagen Passat B5» р.н. НОМЕР_1 . У подальшому одержаними в якості неправомірної вигоди грошовими коштами ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.

Далі, продовжуючи діяльність, спрямовану на реалізації злочинного умислу щодо одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 24.12.2022 приблизно о 13.00 год., знаходячись біля буд. АДРЕСА_5 , з метою приховування та конспірації своєї злочинної діяльності щодо одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 та спілкування з ним, будучи обізнаним про технічні складності зняття інформації, яка передається за допомогою телефонних застосунків, під час зустрічі з останнім надав йому вказівку придбати за рахунок коштів, які належали для передачі в якості неправомірної вигоди за грудень 2022 року, мобільний телефон з функцією встановлення застосунків «Viber» та «WhatsApp», що ОСОБА_9 і зробив.

Продовжуючи злочинну діяльність, спрямовану на реалізацію злочинного умислу щодо неправомірної вигоди, ОСОБА_8 05.01.2023 приблизно о 16 год. 40 хв., знаходячись біля громадського закладу харчування «Смачні Тридації» по вул. Шевченка 15 у м. Кропивницький під час зустрічі з ОСОБА_9 висловив останньому вимогу щодо передачі обумовленої раніше неправомірної вигоди в сумі 8000 грн. щомісячно за невжиття заходів для притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за збут психотропних речовин.

У подальшому, 10.01.2023 приблизно о 12 годині, ОСОБА_8 , знаходячись біля ресторану «Панорама» по вул. Набережній 9 у Подільському районі м. Кропивницький, реалізував свій злочинний намір та діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою особистого збагачення, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду - грошові кошти в сумі 8000 грн. (за грудень 2022 року) за невжиття заходів для притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за збут психотропних речовин, які ОСОБА_9 поклав у праву бокову кишеню куртки ОСОБА_8 . У подальшому одержаними в якості неправомірної вигоди грошовими коштами ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.

З урахуванням зазначеного прокурор вказав, що ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.

05.09.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Прокурор вважає, що по кримінальному провадженні існують ризики передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому для їх запобігання просив застосувати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2024 року задоволено клопотання.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 12.20 год. 13.09.2024 року до 12.20 год. 04.11.2024.

Визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі № 0000166 від 25.10.2022 року.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_8 , - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 в строк до 04.11.2024 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні за винятком участі в процесуальних діях та в суді;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали визначено до 12.20 год. 04.11.2024

Також судовим рішення роз`яснення порядок та строк його оскарження.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що причетність підозрюваного до оголошеної підозри, підтверджується протоколом допиту свідка від 25.10.2022 року (а.к. 6-7); протоколом допиту свідка від 16.11.2022 року (а.к. 8-9); протоколом допиту свідка від 06.01.2023 року (а.к. 10-12); протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 08.11.2022 року (а.к. 13-15); протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 14.11.2022 року ( а.к. 16-18); протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 28.11.2022 року (а.к. 19-22); протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 11.01.2023 року (а.к. 23-26); протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11.01.2023 року (а.к. 27-28); повідомленням про підозру від 05.09.2024 року (а.к. 55-62).

Слідчий суддя встановив наявність ризиків, саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість підозрюваного ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби, оскільки покарання за вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене виключно позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна;

- п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України з урахуванням тяжкості покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 ;

- п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння кримінального правопорушення та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні;

- п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які дають покази підтверджуючі його вину, будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і як результат схильною до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя вважає, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючих даних на підозрюваного, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому у період з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_6 . На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні за винятком участі у процесуальних діях та в суді; здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградсвкій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В разі якщо суд дійде до висновку про неможливість обрання іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою, прошу зменшити визначений ОСОБА_8 розмір застави до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що матеріалами клопотання повністю спростовується висунута підозра, адже з них вбачається, що неправомірна вигода надавалась ОСОБА_9 за не притягнення його до відповідальності за збут наркотичних засобів.

Як вказано в самому повідомлені про підозру кошти ОСОБА_8 отримувались за невжиття заходів щодо притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за збут психотропних речовин.

Виходячи зі сталої судової практики Верховного суду - незаконний інтерес того, хто надає неправомірну вигоду виключає таку кваліфікуючу ознаку як вимагання неправомірної вигоди.

Викладені обставини в своїй сукупності свідчать про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого саме ч. З ст. 368 КК України та однозначно вказують, що ОСОБА_8 безпідставно інкриміновано таку кваліфікуючу ознаку, як вимагання неправомірної вигоди.

ОСОБА_8 має зареєстроване та фактичне місце проживання, за якими характеризується виключно позитивно.

ОСОБА_8 з 05.08.2014 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 06.11.2015 року в Національній поліції України.

ОСОБА_8 за час служби в органах поліції та в займаній посаді зарекомендував себе кваліфікованим та ініціативним працівником. До виконанім службових обов`язків відноситься добросовісно, з великим почуттям відповідальності за доручену справу. Нормативні документи, що регламентують діяльність органів поліції знає і вміло застосовує в повсякденній діяльності.

Завдяки якісно організованій ОСОБА_8 роботи сектору та за його особистої активної участі досягнуто позитивних показників службової діяльності в тому числі територіальними підрозділами кримінальної поліції, так упродовж 2024 року відділами поліції ГУНП в Кіровоградській області було зареєстровано 103 кримінальні провадження, передбачені ст. 263 КК України, по 62 провадженням особам було оголошено про підозру (з них 37 - військовослужбовці ЗСУ), проведено 14 оперативних закупок зброї та вибухівки. У поточному році з незаконного обігу вилучено 28586 одиниць зброї, та боєприпасів (автоматичної зброї - НОМЕР_2 ; нарізної зброї - 257, переробленої на вогнепальну - 2, іншої вогнепальної - 7, гранат - 309, гранатометів - 3, вибухових речовин - 5,2 кг та набоїв - 27940).

За час перебування на посаді показав себе позитивно, як працелюбний, відповідальний, старанний, теоретично та практично підготовлений поліцейський, умілий керівник-організатор. До виконання службових обов`язків та поставлених завдань відноситься добросовісно, з високим почуттям відповідальності за доручену справу. Працює продуктивно, з великим навантаженням, не рахуючись з особистим часом. Наполегливий та рішучий. При ускладненні оперативної обстановки зібраний, діє впевнено та раціонально. За характером спокійний, наполегливий, цілеспрямований, витриманий. Зовнішній вигляд завжди охайний, дотримується встановлених правил носіння форми одягу.

Службовим становищем не зловживає. До дисциплінарної відповідальності не притягувався.

04.09.2024 року він був звільнений зі служби в органах поліції за власним бажанням.

ОСОБА_8 займається волонтерською діяльністю, виключно позитивно характеризується у профспілковій організації.

З 7 липня 2020 року ОСОБА_8 має статут учасника бойових дій.

Неодноразово нагороджувався грамотами та відзнаками як керівництва Національної поліції Кіровоградської області, так і керівництва Національної поліції України.

ОСОБА_8 проживає разом з бабусею - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в силу похилого віку, незадовільного стану здоров`я та маленького розміру пенсії фактично перебуває на його утримані.

Батько підозрюваного на даний час проходить військову службу в ЗСУ, а відтак ОСОБА_8 на даний час є єдиним піклувальником за своєю бабусею.

Сукупність зазначених факторів вказує, що підозрюваний має сталі соціальні та сімейні зв`язки, свідому громадянську позицію, а прокурором не надано жодного доказу, який би прямо чи опосередковано підтверджував наявність реального ризику переховування.

ОСОБА_8 звільнений зі служби в Національній поліції, а тому об`єктивно не може використати свою посаду.

Крім вказаного, слід відмітити, що події, які інкримінуються ОСОБА_8 , мали місце ще в 2022 та в січні 2023 року.

Вказані події зафіксовано у відповідних протоколах НСРД, а тому ОСОБА_8 об`єктивно не може вплинути на вже закріплені докази.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, прокурора, який просив апеляційною скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників необхідно задовольнити, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: підтверджується протоколом допиту свідка від 25.10.2022 року (а.к. 6-7); протоколом допиту свідка від 16.11.2022 року (а.к. 8-9); протоколом допиту свідка від 06.01.2023 року (а.к. 10-12); протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 08.11.2022 року (а.к. 13-15); протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 14.11.2022 року ( а.к. 16-18); протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 28.11.2022 року (а.к. 19-22); протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 11.01.2023 року (а.к. 23-26); протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11.01.2023 року (а.к. 27-28); повідомленням про підозру від 05.09.2024 року (а.к. 55-62).

Отже, описані у клопотанні фактичні обставини кримінального правопорушення, у сукупності дають підстави дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Доводи про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 368 КК України колегією суддів не можу бути враховано оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, що пред`явлені в підозрі, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:

- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Доводи про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 колегією суддів не можуть бути враховані.

Необхідно зазначити про те, що не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від органів досудового розслідування та суду.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного корупційного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки свідки не допитувались судом першої інстанції ставити питання про відсутність вказаного ризику є передчасним.

За таких обставин, не будучи обмеженими у вільному спілкуванні із зазначеним колом осіб підозрюваний може здійснити вплив на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 добре зазнає свідків, тому є вагомі підстави вважати, що останній зможе, з застосуванням колишніх зв`язків у правоохоронних органах здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Отже, на переконання колегії суддів, обов`язок, який полягає в необхідності утримуватися підозрюваному від спілкування з визначеним колом осіб є об`єктивно виправданим.

Також є ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі шляхом впливу на учасників цього кримінального провадження. Зокрема, підозрюваний, як колишній працівник правоохоронного органу може самостійно або за допомогою зав`язків, здобутих під час проходження служби із залученням колишніх колег впливати та здійснювати тиск на свідка ОСОБА_9 , з метою схилення останнього до зміни показань, надання останніми неправдивих показань та спотворення доказів, які можуть мати значення для кримінального провадження та спотворення інших доказів.

Більш того на теперішній час ОСОБА_8 є підозрюваним у іншому кримінальному провадженні № 0000039 від 28.02.2024, у якому йому повідомлено про підозру за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366,ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, перебуваючи у правовому статусі працівника правоохоронного органу та представника держави і будучи наділений повноваженнями, що сприяли вчиненню ним кримінальних правопорушень.

А тому, існують обґрунтований ризик, що ОСОБА_8 може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Застава та домашній арешт не можуть бути обрані, оскільки вони не зможуть гарантовано запобігти наведеним ризикам, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення завдання кримінального провадження.

Перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а враховуючи тривалий період його роботи у правоохоронному органі набуті у зв`язку із цим зв`язки у різних сферах державної влади, підозрюваний може впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні.

Що стосується тверджень захисника та підозрюваного про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, міцні соціальні зв`язки та високий рівень репутації у суспільстві то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

В той же час, доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу зводиться до того, що у ОСОБА_8 наявне місце проживання та бабуся похилого віку.

Однак, вказані доводи не можуть бути враховані оскільки вказане жодним чином не забезпечить забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а навпаки підозрюваний може вчинити дії направленні на ухилення від органу досудового розслідування та суду, та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Отже, у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваному ОСОБА_8 а також наявність ризиків передбачених п п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи та серйозності висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії, не буду надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи сторони захисту та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби, колегією суддів не можуть бути враховано, оскільки з врахуванням висунутої підозри вказане жодним чином не зменшує існування встановлених ризиків, а навпаки надасть йому змогу уникнути кримінальної відповідальності.

В той же час необхідно зазначити про те, що ОСОБА_8 є підозрюваним у іншому кримінальному провадженні № 0000039 від 28.02.2024, що у свою чергу збільшує можливість як існування так і настання встановлених органом досудового розслідування ризиків.

Щодо обґрунтування обраного розміру застави

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави підозрюваному визначено слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення.

Також, слідчим суддею взято до уваги офіційний майновий стан підозрюваного ОСОБА_8 .

При цьому, необхідно зазначити про те, що стороною обвинувачення запропонований розмір застави у розмірі 170 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окрім того, слідчим суддею враховано значну кількість та вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які встановлені слідчим суддею щодо підозрюваного і дані про його особу.

З огляду на вище викладене, колегія суддів доходить висновку щодо визначений розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є достатній, помірний та зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

При цьому, необхідно зазначити про те, що ОСОБА_8 є підозрюваним у двох кримінальним провадженнях, вказане може викликати негативний суспільний резонанс, негативне враження безладдя, безкарності, що свідчить про виключність випадку, та буде відповідати суспільним інтересам та співрозмірності тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, та в даному випадку доцільною, необхідною та достатньою для забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків, слід для останнього визначений розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб залишити в силі.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2024 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000166 від 25.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України, з 12.20 год. 13.09.2024 року до 12.20 год. 04.11.2024, з визначенням застави у сумі 242 240 грн., - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4