Дата документу 17.07.2024Справа № 554/7185/24
Провадження № 1-кс/554/7469/2024
У Х В А Л А

12 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання слідчого спеціальної поліції відділу СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене заступником керівника спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000528 від 09 липня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, начальника служби ракетно-артилерійського озброєння логістики ВЧ НОМЕР_1 , не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, достатньої для забезпечення виконання обов?язків, передбачених КПК України, необхідність в чому аргументована наступним.

В провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР під № 0000528 від 09 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Із змісту клопотання слідує, що ОСОБА_6 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконний збут вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року «Про затвердження Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», 10 липня 2024 року близько 16 години, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, перебуваючи поблизу ресторанно-готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 , шляхом продажу за грошові кошти в сумі 60 000 грн, незаконно збув ОСОБА_8 «АК-12», калібру 5,45мм, виготовлений промисловим способом та придатний до стрільби, який до місця збуту був ним перевезений на автомобілю марки автомобілі марки «ВАЗ 21099» зеленого кольору, д. н. з. НОМЕР_2 .

В подальшому, в цей же день, о 16 год 18 хв, по автошляху Київ-Харків, 342 кілометр, на АЗС «Автотранс», ОСОБА_8 добровільно видав співробітникам УКР ГУНП в Полтавській області предмет зовні схожий на автомат «Калашникова», який згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/11991-БЛ від 11 липня 2024 року являється військовим автоматичним самозарядним автоматом «АК-12», калібру 5,45мм, виготовлений промисловим способом та придатний до стрільби.

В ході досудового розслідування кримінального провадження 11 липня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне перевезення, зберігання з метою збуту та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Слідчий вказує, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема рапортами о/у про виявлення кримінального правопорушення та про встановлення причетної до кримінального правопорушення особи, а також відомостями, що містяться в протоколах допиту свідка ОСОБА_8 від 09 липня 2024 року, обшуку автомобіля марки «ВАЗ 21099» зеленого кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , від 10 липня 2024 року, добровільної видачі від 10 липня 2024 року та затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10 липня 2024 року.

Зважаючи на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, аналогічні тому, в якому він підозрюється, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити з наведених у ньому мотивів, наголосивши на тому, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання піл вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного й не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що діянь, мова про які йдеться в повідомленні його про підозру, він не вчиняв та не визнає вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 , заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, вважаючи його не обґрунтованим, а ризики останній не доведеними, в зв`язку з чим, посилаючись на позитивну характеристику особи підозрюваного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, є одруженим, має на утриманні малолітнього сина, фактично має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, батьків пенсіонерів та офіційно являється військовослужбовцем Збройних сил України, офіцером, учасником бойових дій, приймав участь в АТО з 2019 року та має ряд серйозних захворювань, просила застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби або особисте зобов`язання. Зазначила, що в справі необхідно провести ряд експертиз, які займуть тривалий проміжок часу, в першу чергу фоноскопічно-лігвістичну, для перевірки можливої провокації з боку свідка. Підкреслила, що стороною обвинувачення не надано доказів обґрунтованості пред`явленої останньому підозри, тому вважала, що застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв?язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слічдим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000528 від 09 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

10 липня 2024 року о 18 год 49 хв ОСОБА_6 було затримано в порядку статті 208 КПК України.

11 липня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, слідчий суддя, всупереч твердженням сторони захисту, приходить до висновку, що з матеріалів клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, вбачається наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується наданими стороною обвинувачення зібраними у справі доказами.

При цьому, суд виходить з установленого правила про те, що обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об?єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Таким чином, при вирішенні питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу слідчим суддею перевіряється лише наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні знайшли своє об`єктивне підтвердження наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказують слідчий та прокурор.

Зокрема, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинене.

Крім того, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про наявність ризику, що ОСОБА_6 під час проведення досудового розслідування з метою зміни показань свідка може здійснити незаконний вплив на вказану особу, зокрема шляхом благань, підкупу або погроз, внаслідок чого останній може змінити свої показання на користь підозрюваного або відмовитись від давання показань, що унеможливить якісне проведення досудового розслідування та позбавить можливості притягти винну особу до кримінальної відповідальності. На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення також доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню у інший спосіб, - не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та процесуальні рішення.

Ризик того, що ОСОБА_6 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, зокрема аналогічні тому, в якому він підозрюється, обґрунтовується тим, що під час проведення досудового розслідування було зафіксовано, що підозрюваний являється військовослужбовцем з числа офіцерського складу та перебуває на посаді начальника служби ракетно-артилерійського озброєння логістики в/ч НОМЕР_1 , що свідчить про те, що керуючись своїми владними повноваженнями, шляхом благань чи погроз, останній може залучити до протиправної діяльності підпорядкованих осіб, у зв`язку з чим навіть після його звільнення, перебуваючи на волі, він може залучитися їх підтримкою та продовжити свою злочинну діяльність.

При цьому суд виходить з того, що ризиком в контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, а тому доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не встановлено обставин переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, та не надано доказів перешкоджання ним будь-яким чином кримінальному провадженню, не заслуговують на увагу, оскільки для доведеності існування ризиків не є обов`язковою доведеність вчинення особою активних дій.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

Беручи до уваги сукупність наведених вище фактів, слідчий суддя приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним відповідних процесуальних обов`язків і не зможе запобігти доведеним ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що зазначений запобіжний захід вимагає особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, втім, з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та наявність доведених ризиків, такий не зможе їм запобігти та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього; особиста порука на адресу слідчого управління та Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного; домашній арешт не можливо застосувати, так як цей запобіжний захід не зможе запобігти спробам підозрюваного уникнути покарання за вчинення злочину, шляхом залишення місця, визначеного судом з метою переховування від суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя зазначає, що посилання адвоката на саму по собі лише позитивну характеристика підозрюваного, наявність в нього постійного місця проживання, сім`ї та певних осіб на утриманні не може бути мотивом та підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого, ніж запропонований слідчим у клопотанні, запобіжного заходу, оскільки вони не виключають наявність обґрунтованої підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків і не спростовують висновків суду в цій частині.

Отже, надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказують слідчий та прокурор, а також про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам.

Із змісту клопотання слідує, що стан здоров`я ОСОБА_6 та вік не перешкоджають обранню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

При цьому слідчий суддя враховує положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якого при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом положень ч. 4 ст. 182 КПК України при визначенні розміру застави слідчим суддею необхідно враховувати обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стану підозрюваного, інші дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Європейський суд з прав людини вказав, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22 тарвня 2018 року, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року, заява № 12050/04, § 78).

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього процесуальні обов`язки. Водночас розмір застави не має бути очевидно непомірним для підозрюваного, що матиме наслідком неможливість виконання його умов та фактично призведе до подальшого безальтернативного ув`язнення.

На підставі викладеного, враховуючи характеристику особи підозрюваного, його майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (із розрахунку 3028 грн), вважаючи, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, не буде завідомо непомірним для нього й буде співмірним встановленим в ході розгляду клопотання обставинам.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначивши йому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, який обчислювати з 18 год 49 хв 10 липня 2024 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 07 вересня 2024 року, 18 год 49 хв.

Визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: отримувач - ТУ ДСАУ в Полтавській області , ЗКПО 26304855, р/р U A0015950 В ДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення платежу - застава, № ухвали суду та назва суду, прізвище, ім?я, по - батькові платника застави, сума застави, дата внесення застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов?язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; утримуватися від спілкування із свідками в кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз?яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув?язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув?язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, підозрюваний зобов?язаний виконувати покладені на нього обов?язки, пов?язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв?язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Повний текст ухвали складено 17 липня 2024 року о 09 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_9