Справа №589/2776/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - Прачук
Номер провадження 11-сс/816/435/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 589/2776/24 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.06.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту або встановити заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн, оскільки пред`явлена його підзахисному підозра є необгрунтованою, ризики, на які посилається слідчий не підтверджуються наданими матеріалами, ОСОБА_6 раніше не судимий, має цивільну дружину, неповнолітнього сина, постійне місце проживання та реєстрації, ряд захворювань, які створюють загрозу для його життя, а розмір застави є необґрунтованим через відсутності у ОСОБА_6 роботи.

23.06.2024 до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із прокурором Шосткинської окружної прокуратури, звернувся ст. слідчий СВ Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, а саме у незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. 308-310, 312, 314, 315, 317 КК.

01.04.2024 до ЄРДР за № 0000421 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, 21.06.2024 ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК та в цей же день повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що встановлені ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення, слідчий просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.06.2024 до підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 78 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 236184 грн, та покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, у разі її внесення. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому правопорушення, існування ризиків, на які вказував слідчий, і недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_8 надійшли письмові у їх відсутності, а від підозрюваного ОСОБА_6 будь-яких заяв чи клопотань, у тому числі і про відкладення розгляду провадження, до суду апеляційної інстанції не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу і задовольнивши його, слідча суддя суду першої інстанції дійшла правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотрималася вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, існування ризиків, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за які законом передбачене покарання лише у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування, суду та вчинити інше правопорушення, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчої судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК, будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення», а в іншому рішенні від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення, а тому доводи захисника ОСОБА_8 щодо необґрунтованості підозри не заслуговують на увагу.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_6 в силу тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому врахування тяжкості злочину у даному випадку, як вірно зазначив слідчий суддя суду першої інстанції має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_6 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Є обгрунтованим і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, беручи до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , перебування останнього на замісній підтримуючій терапії.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваною особою та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Доводи захисника про те, що підозрюваний раніше не судимий, має цивільну дружину, неповнолітнього сина, постійне місце проживання та реєстрації, хоч і мають місце, але враховуючи стадію кримінального провадження, не є такими беззаперечно стримуючими факторами, які б спростували існування ризиків можливого вчинення підозрюваним спроб ухилення від органів досудового слідства.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду і доводи захисника з приводу незадовільного стану здоров`я підозрюваного, оскільки будь-яких доказів цьому стороною захисту не надано

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегією апеляційним судом не встановлено. При цьому колегія суддів, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_6 враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою на теперішній час не може забезпечити повною мірою покладені на цей захід кримінальним процесуальним законом функції та запобігти установленим слідчим суддею ризикам, які у свою чергу є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні підозрюваного під вартою.

Згідно ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК), тому розмір застави визначений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого доводи апеляційної скарги з цього приводу не заслуговують на увагу.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і умотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів приходить висновку про залишення судового рішення без змін, а поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.06.2024 відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_5 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3