КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/5249/24Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4530/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м.Києва від 13 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 13 травня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

По справі вирішено питання про судові витрати, арешт майна та речові докази.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 20 січня 2024 року о 07 год. 50 хв., керуючи автомобілем марки «Toyota-Venza», державний номерний знак НОМЕР_1 , по крайній лівій смузі проїзної частини Великої окружної дороги в м. Києві, зі сторони проспекту Перемоги в напрямку проспекту Л. Курбаса, допустив порушення вимог 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, а саме рухаючись зі швидкістю 144,0 км/год. +- 10,49 км/год., яка понад вдвічі перевищувала максимально дозволену на даній ділянці 50 км/год., не впорався з керуванням транспортного засобу, допустив наїзд лівим колесом на бордюрний камінь розділової смуги (у вигляді зеленої зони), втратив змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив попутне дотичне зіткнення з автомобілем марки «Mersedes-Benz Vito», р.н. НОМЕР_2 . В подальшому автомобіль «Toyota-Venza» під керуванням ОСОБА_7 виїхав за межі проїзної частини, де на тротуарі скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 та нерухомий автобус марки «Богдан-А092-02», р.н. НОМЕР_3 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правову кваліфікацію його дій, просить вирок суду скасувати, вважаючи його незаконним, через неправильне застосування кримінального закону, а саме положень ст.75 КК України та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, через м`якість.

Як зазначає прокурор, суд, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, не врахував характер допущеного ним порушення Правил дорожнього руху України, яке полягає у значному перевищенні швидкості руху керованого ним автомобіля,та наслідки вчиненого злочину, а саме настання смерті потерпілого.

За доводами прокурора, законних підстав для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, перевіривши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 ,за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, а тому правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 286 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На противагу доводам апеляційної скарги прокурора, суд обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 його щире каяття та добровільне відшкодування потерпілій матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

На підтвердження цього свідчить подана до суду заява потерпілої ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_7 відшкодував їй завдану матеріальну та моральну шкоди в повному обсязі (а.с.25), а також розписки потерпілих ОСОБА_13 (а.с.26-28), та ОСОБА_14 (а.с.29) про отримання ними грошових коштів на відшкодування заподіяних збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом також врахована заява потерпілої ОСОБА_13 про те, що вона не мають жодних претензій до обвинуваченого та просить звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком(а.с.45).

Суд також врахував дані про особу винного, а саме те, що він є соціально адаптованою особою, до кримінальної відповідальності притягається вперше, одружений, має на утриманні малолітню дитину, займається волонтерською діяльністю, має постійне місце проживання, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

З урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та даних про його особу, наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання, а тому на підставі положень ст.75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням на визначений судом строк, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_7 по ч.2 ст.286 КК України покаранням, яке призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України та не оспорюється учасниками провадження.

Також колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з огляду на наступне.

За приписами ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень частини 1 статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч.3 ст.127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, а також конкретні обставини вчиненого злочину, а тому обґрунтовано та на законних підставах дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без реального відбування ними покарання, в умовах здійснення за ним контролю органами пробації.

Колегія суддів також враховує позицію потерпілої ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яким повністю відшкодовано матеріальну та моральну шкоди.

Обґрунтованих даних, які б свідчили про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, у поданій апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Цим самим спростовуються доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку суду в частині призначеного покарання через неправильне застосування положень ст.75 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, на які посилається прокурор в поданій апеляційній скарзі в обґрунтування підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З наведених підстав апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Святошинського районного суду м.Києва від 13 травня 2024 року,ухвалений щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4