26.07.2024 Справа № 642/4225/24
Провадження № 1-кп/642/564/24

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків 26 липня 2024 року

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши обвинувальний акт в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 від 28.06.2024 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білозерське Добропілля, Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 13.06.2012 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 3 роки; 27.11.2013 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 70, ст. 72, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років та 3 місяців, 01.03.2017 року звільнений з Диканівської ВК Харківської області № 12, згідно з рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.02.2017 року, на підставі ст. 81 КК України: умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 7 місяців 8 днів; 26.04.2018 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 110 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання по вироку Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27.11.2013; звільнений 22.07.2021 з Харківської ВК № 43 по відбуттю строку покарання, у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

25.06.2024 близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на відкритій ділянці подвір`я, біля будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник словесний конфлікт із раніше знайомою йому потерпілою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин.

В ході конфлікту, діючи з раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, обумовлених особистими неприязними відносинами, переслідуючи мету нанесення тілесних ушкоджень та усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , перебуваючи у положенні стоячи, схопив у руки стілець, на якому він сидів, та перебуваючи на відстані близько одного метру від потерпілої ОСОБА_3 , «ніжкою» стільця наніс їй один удар у ділянку голови, від чого остання зазнала фізичного болю, після чого, ОСОБА_2 підійшов до потерпілої ОСОБА_3 , присів на лавку, праворуч від неї, та кулаком правої руки наніс потерпілій не менше десяти ударів у ділянку правої верхньої кінцівки.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , потерпілій ОСОБА_3 відповідно до висновку експерта № 09-956/2024 від 16.07.2024, було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців на правій верхній кінцівці.

За ступенем тяжкості синці на правій верхній кінцівці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов з клопотанням прокурора ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до приписів статті 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_2 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 КК України класифікується як кримінальний проступок.

Згідно з частиною 2 статті 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акті за його відсутності.

За змістом письмової заяви, складеної у присутності захисника ОСОБА_6 , що долучена до обвинувального акту на виконання вимог частин 2, 3 статті 302 КПК України, обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно та добровільно визнав свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з приписами частини 2 статті. 302 КПК України та згодний з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку.

При цьому прокурор, в присутності захисника роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_2 зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_2 у присутності захисника ОСОБА_6 підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні.

Крім того, за змістом письмових заяв, складених потерпілою ОСОБА_3 , що долучені до обвинувального акту на виконання вимог частин 2, 3 статті 302 КПК України, потерпіла ОСОБА_3 згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з приписами частини 2 статті 302 КПК України та згодна з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку.

При цьому прокурор ОСОБА_5 роз`яснила потерпілій ОСОБА_3 зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 підтвердила роз`яснення їй вказаних положень та надала добровільну згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні.

Враховуючи позицію учасників судового провадження, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, наявні підстави для розгляду вказаного обвинувального акту у спрощеному провадженні у відповідності до положень ст.ст. 381-382 КПК України.

Окрім беззаперечного визнання у повному обсязі ОСОБА_2 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 125 КК України, його винуватість підтверджується обставинами, встановленими органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження і повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами досудового розслідування.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, вважає, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.1ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд відповідно до статті 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_2 встановлено, що він з середньою освітою, не працює, раніше неодноразово судимий, на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не звертався, тяжких захворювань чи інвалідності не має, малолітніх дітей або осіб похилого віку на утриманні не має.

Вимогами ч. 2ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст.65КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого2018року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66,67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня2005року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня2005року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня2008року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд виходить із положень ст.ст.50,65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зст.12 КК України є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у у виді громадських робіт в межах санкції, передбаченої ч.1ст.125 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015р., в яких ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008р. ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду, призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання немає.

Прокурором подано суду матеріали кримінального провадження № 0000234 від 28.06.2024 року відносно ОСОБА_2 зібрані відповідно до вимогКПК України, які підлягають зберіганню разом зі справою.

Враховуючи викладене вище та керуючись статтями 368,370,374,376,381,382 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1