Провадження №11-кп/801/1233/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.10.2024 про продовження строку тримання його під вартою в об`єднаному кримінальному провадженні №0001962, №0004547, №0000544, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.10.2024 задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на шістдесят днів, з 10.10.2024 до 08.12.2024 з визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_8 на вказану ухвалу подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який. Вказує на його тривале перебування під вартою та необґрунтованість клопотання прокурора.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 судом враховані обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та обґрунтовано встановлено існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою. При цьому прийнято до уваги існування ризиків переховування від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Такий висновок є законним та обґрунтованим, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані ризики.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого корисливих злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, в нього відсутні стримуючі фактори соціального характеру, а отже, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений перебуваючи на волі, зможе перешкоджати кримінальному провадженню, в тому числі переховуватись від суду.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, встановлено, що ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, є виключно вагомими та попередження їх можливе лише за умови ізоляції обвинуваченого ОСОБА_8 від суспільства.

Таким чином, продовження існування зазначених ризиків у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує обвинувачений, не забезпечать його належної процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі кримінального провадження зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому апеляційний суд вважає, що визначений ОСОБА_8 розмір застави є завідомо непомірним.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 тривалий час перебуває під вартою, розгляд кримінального провадження неодноразово відкладався з різних причин, а також враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого та ризики, передбачені статтею 177 КПК України, колегія суддів вважає можливим і доцільним обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах розміру визначеного п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на нього відповідних обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід з визначенням застави є необхідним та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеному ризику, та не є непомірним для нього, що в повній мірі узгоджується і відповідає правовій позиції, викладеній у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».

Таким чином, з огляду на загалом наведене, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.10.2024 про продовження щодо ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, з 10.10.2024 до 08.12.2024 включно.

Визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утримуватись від спілкування з особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4