Провадження № 1-кс/201/3787/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000062 від 02.04.2024 клопотання заступника керівника Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Старобільськ Луганської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь

прокурор ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000062 від 02.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що загальновідомим є факт, що 24.02.2022 Російською Федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато збройну агресію та ведення агресивної війни проти України з метою повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 25.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024 та № 469/2024 від 23.07.2024 із затвердженням Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних Законів України.

У результаті вищезазначених подій, значна частина території Луганської області опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій РФ на території Луганської області.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» відповідно до якого територія Марківської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області з 24.02.2022 є тимчасово окупованою РФ територією України.

Так, приблизно в березні 2022 року (більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим) на тимчасово окупованій території Старобільського району Луганської області представниками окупаційної адміністрації так званої «лнр», підконтрольними державі-агресору РФ, на основі будівлі, приміщень та матеріальних цінностей Старобільського ліцею № 4 Старобільської міської ради Луганської області, створено та розпочато діяльність так званої «державної загальноосвітньої установи луганської народної республіки «Старобільської середньої школи № 4» (далі т.зв. «ДЗУ лнр «Старобільська СШ №4»»), яка розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, м. Старобільськ, квартал Європейський, 53А.

05 жовтня 2023 року (більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим), ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, знаходячись на тимчасово окупованій території міста Старобільська Луганської області, переслідуючи особисті інтереси, маючи умисел на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, вступила в злочинну змову з представниками так званої «лнр», які підконтрольні державі-агресору рф, в порушення вимог Конституції та законів України добровільно зайняла посаду т.зв. «директора ДЗУ лнр «Старобільська СШ № 4»», що діє в системі незаконних закладів освіти.

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи з особистих та ідеологічних мотивів, реалізувала в навчальному закладі вимоги «наказу про організований початок 2022-2023 учбового року в загальноосвітніх організаціях луганської народної республіки» від 22.08.2022, затвердженого так званим «міністром освіти та науки луганської народної республіки».

Також, з метою впровадження російської мови та російської освітньої програми в навчальний процес, 05 жовтня 2023 року ОСОБА_4 , як т.зв. «директор ДЗУ лнр «Старобільська СШ № 4»» затвердила «План роботи на 2023-2024 учбовий рік», розроблений відповідно до федерального державного освітнього стандарту основної загальної освіти, федеральної основної загальноосвітньої програми основної загальної освіти. Яким передбачено:запровадження проведення раз на тиждень в кожному класі зайняття на т.зв. тему «розмови про важливе» («разговоры о важном» - мовою оригіналу), на якому впроваджується вивчення символіки, історії, законодавства рф, а також здійснюється прославляння осіб, які беруть участь в бойових діях на боці рф.

Тим самим, ОСОБА_4 , використовуючи отримані повноваження спланувала та організувала освітній процес в очолюваній нею закладі т.зв. «ДЗУ лнр «Старобільська СШ № 4»» у відповідності до вимог законодавства про освіту країни-агресора, а саме т.зв. «закону лнр «Про освіту»» («Об образовании» - мовою оригіналу) № 128-ІІ від 30.09.2016 та федерального закону рф «Про освіту в російській федерації» («Об образовании в российской федерации» - мовою оригіналу) № 273-ФЗ від 29.12.2012.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про освіту» законодавство України про освіту ґрунтується на Конституції України, законах України, інших актах законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку. Засадами державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності є: верховенство права; нерозривний зв`язок із світовою та національною історією, культурою, національними традиціями; гуманізм; демократизм; єдність навчання, виховання та розвитку; виховання патріотизму, поваги до культурних цінностей Українського народу, його історико-культурного надбання і традицій; формування усвідомленої потреби в дотриманні Конституції та законів України, нетерпимості до їх порушення; формування поваги до прав і свобод людини, нетерпимості до приниження її честі та гідності, фізичного або психологічного насильства, а також до дискримінації за будь-якими ознаками; формування громадянської культури та культури демократії (ст. 6 Закону).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про освіту» мовою освітнього процесу в закладах освіти є державна мова. Держава гарантує кожному громадянинові України право на здобуття формальної освіти на всіх рівнях (дошкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої), а також позашкільної та післядипломної освіти державною мовою в державних і комунальних закладах освіти.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про освіту» передбачено, що заклади освіти забезпечують обов`язкове вивчення державної мови.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про освіту» освіта є державним пріоритетом, що забезпечує інноваційний, соціально-економічний і культурний розвиток суспільства.

Статтею 1 Закону України «Про повну загальну середню освіту» визначено, що державні стандарти повної загальної середньої освіти - документи, що визначають загальні обсяги навчального навантаження здобувачів початкової, базової середньої, профільної середньої освіти, вимоги до їх компетентностей і до згрупованих за відповідними освітніми галузями обов`язкових результатів навчання, яких вони мають досягти на відповідному рівні повної загальної середньої освіти.

Державним стандартом початкової освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 21 лютого 2018 року № 87 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 2019 року № 688) передбачено, що метою початкової освіти є всебічний розвиток дитини, її талантів, здібностей, компетентностей та наскрізних умінь. До ключових компетентностей, серед іншого належать: вільне володіння державною мовою, спроможність діяти як відповідальний громадянин та брати повноцінну участь у громадському та суспільному житті, спираючись на критичне оцінювання основних подій національної, європейської та світової історії, а також повагу до прав людини та верховенства права, цінування культурного розмаїття різних народів та ідентифікацію себе як громадянина України.

Також, Державним стандартом базової середньої освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 898, визначено, що метою базової середньої освіти є розвиток природних здібностей, інтересів, обдарувань учнів, формування компетентностей, необхідних для їх соціалізації та громадянської активності, виховання відповідального, шанобливого ставлення до родини, суспільства, навколишнього природного середовища, національних та культурних цінностей українського народу. Реалізація мети базової середньої освіти ґрунтується на таких ціннісних орієнтирах, як формування в учнів активної громадянської позиції, патріотизму, поваги до культурних цінностей українського народу, його історико-культурного надбання і традицій, державної мови, плекання в учнів любові до рідного краю.

Частинами третьою та четвертою пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26.04.2002 № 5 передбачено, що організаційно-розпорядчі обов`язки це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном.

Відповідно до «закону про освіту» від 30.09.2016 так званої «луганської народної республіки», в якому відповідно до ст. 2 зазначеного «закону» визначено, загальні поняття, які використовуються у «законі», а саме:

пунктом 21 частини 1 статті 2 визначено, що організації, які здійснюють освітню діяльність це освітні організації (установи), а також організації, які здійснюють навчання;

пунктом 24 частини 1 статті 2 визначено, що педагогічний працівник це фізична особа, яка перебуває у трудових, службових відносинах з організацією, яка здійснює освітню діяльність, та виконує обов`язки щодо навчання, виховання учнів та/або організації освітньої діяльності.

Положеннями статті 24 «закону про освіту лнр» встановлено, що управління освітньою організацією (установою) здійснюється відповідно до чинного законодавства луганської народної республіки з урахуванням особливостей, встановлених цим законом. Одноосібним виконавчим органом освітньої організації (установи) є керівник освітньої організації (установи) (ректор, директор, завідувач, начальник або інший керівник), який здійснює поточне керівництво діяльністю освітньої організації (установи).

Відповідно до статті 49 цього «закону» встановлено правовий статус керівника освітньої організації (установи), згідно з якою «керівник освітньої організації (установи) відповідно до чинного законодавства луганської народної республіки та статуту освітньої організації (установи) у державних освітніх організаціях дошкільної освіти, середньої загальної освіти, додаткової освіти призначається виконавчим органом державної влади луганської народної республіки, до ведення якого освітня організація (установа) належить у порядку, встановленому чинним законодавством луганської народної республіки. Права та обов`язки керівника освітньої організації (установи), його компетенція в галузі управління освітньою організацією (установою) визначаються відповідно до чинного законодавства луганської народної республіки та статуту освітньої організації (установи). Керівник освітньої організації (установи) несе відповідальність за керівництво освітньою, науковою, виховною роботою та організаційно-господарською діяльністю освітньої організації (установи)».

Статтею 9 «закону про освіту лнр» передбачено, що державні освітні стандарти та державні вимоги забезпечують: єдність освітнього простору луганської народної республіки; наступність основних освітніх програм; варіативність змісту освітніх програм відповідного рівня освіти, можливість формування освітніх програм різних рівнів складності та спрямованості з урахуванням освітніх потреб та здібностей учнів; державні гарантії рівня та якості освіти на основі єдності обов`язкових вимог до умов реалізації основних освітніх програм та результатів їх освоєння. Державні освітні стандарти, крім державного освітнього стандарту дошкільної освіти, є основою об`єктивної оцінки відповідності встановленим вимогам освітньої діяльності та підготовки учнів, освоїли освітні програми відповідного рівня та відповідної спрямованості, незалежно від форми здобуття освіти та форми навчання. Державні освітні стандарти загальної освіти розробляються за рівнями освіти. Порядок розробки та затвердження державних освітніх стандартів та внесення до їх змін встановлюється Радою Міністрів луганської народної республіки.

Відповідно до «закону про освіту в рф» від 29.12.2012, в якому відповідно до ст. 2 зазначеного «закону» визначено, загальні поняття, які використовуються у «законі», а саме:

пунктом 21 частини 1 статті 2 визначено, що організації, які здійснюють освітню діяльність це освітні організації (установи), а також організації, які здійснюють навчання;

пунктом 21 частини 1 статті 2 визначено, що педагогічний працівник це фізична особа, яка перебуває у трудових, службових відносинах з організацією, яка здійснює освітню діяльність, та виконує обов`язки щодо навчання, виховання учнів та/або організації освітньої діяльності.

Частиною 2 статті 14 «закону про освіту в рф» від 29.12.2012 передбачено, що в освітніх організаціях освітня діяльність здійснюється державною мовою російської федерації, якщо цією статтею не встановлено інше. Викладання та вивчення державної мови російської федерації в рамках освітніх програм, що мають державну акредитацію, здійснюються відповідно до федеральних державних освітніх стандартів, освітніх стандартів.

Відповідно до статті 41 цього «закону» встановлено правовий статус керівника освітньої організації (установи), згідно з якою «керівник освітньої організації (установи) відповідно до чинного законодавства російської федерації та статутом освітньої організації обирається загальними зборами, конференцією працівників (загальним зборами, конференцією працівників та учнів) освітньої організації з наступним затвердженням засновником освітньої організації; призначається засновником освітньої організації. Посадові обов`язки керівника державної або муніципальної освітньої організації, філії державної або муніципальної освітньої організації, за винятком філії, в якій організується провадження освітньої діяльності виключно у формі практичної підготовки учнів, не можуть виконуватися за сумісництвом. Права та обов`язки керівника освітньої організації, його компетенція в галузі управління освітньою організацією визначаються відповідно до законодавства про освіту та статутом освітньої організації. Керівник освітньої організації відповідає за керівництво освітньою, науковою, виховною роботою та організаційно-господарською діяльністю освітньої організації, а також за реалізацію програми розвитку освітньої організації.

Окрім того, положеннями статті 11 «закону про освіту в рф» від 29.12.2012 передбачено, що федеральні державні освітні стандарти та федеральні державні вимоги забезпечують: єдність освітнього простору російської федерації; отримання основних освітніх програм; можливість формування основних професійних освітніх програм різних рівнів складності, профілів та спрямованості з урахуванням освітніх потреб та здібностей учнів, а також потреб суспільства та держави у кваліфікованих кадрах; державні гарантії рівня та якості освіти на основі єдності обов`язкових вимог до умов реалізації основних освітніх програм та результатів їх освоєння. Федеральні державні освітні стандарти загальної освіти розробляються за рівнем освіти. Федеральні державні освітні стандарти дошкільної, початкової загальної та основної загальної освіти забезпечують можливість здобуття освіти рідними мовами з числа мов народів російської федерації, вивчення державних мов республік російської федерації, рідних мов з числа мов народів російської федерації, у тому числі російської мови як рідної мови. Федеральні державні освітні стандарти включають вимоги до: структури основних освітніх програм (у тому числі співвідношенню обов`язкової частини основної освітньої програми та частини, що формується учасниками освітніх відносин) та їх обсягу; умов реалізації основних освітніх програм, у тому числі кадрових, фінансових, матеріально-технічних умов; результатів освоєння основних освітніх програм.

Тим самим, ОСОБА_4 , з 05 жовтня 2023 року (більш точно в ході досудового розслідування не встановлено), реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, добровільно погодилась на співпрацю з окупаційною владою російської федерації та добровільно обійняла посаду т.зв. «директора ДЗУ лнр «Старобільська СШ № 4»», яка розташована на тимчасово окупованій території, де з метою підтримки дій окупаційної влади російської федерації, використовуючи отримані повноваження, повністю виключила з освітнього процесу обов`язкові вимоги до процесу навчання, визначених державними стандартами та освітніми програмами загальної освіти України, спланувала та організувала освітній процес в очолюваній нею т.зв. «ДЗУ лнр «Старобільська СШ № 4» у відповідності до вимог законодавства про освіту країни-агресора, тим самим здійснила впровадження стандартів освіти держави-агресора.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням АДРЕСА_1 та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру та повістки про виклик останньої на 02.09.2024, 03.09.2024 та 04.09.2024 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у визначений час підозрювана у призначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Таким чином, 27.08.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а саме в умисних діях спрямованих на впровадження стандартів освіти держави агресора у закладах освіти.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній, в разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину, може спонукати залишити місце проживання та виїхати за межі України або переховуватися на тимчасово окупованій території. Також, підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування оскільки вона на неодноразові виклики до прокурора та органу досудового розслідування для проведення процесуальних дій жодного разу не з`явилась і не повідомила про причини неявки.

Також встановлено ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, пов`язаний із можливістю знищити, сховати або спотворити підозрюваним будь-яку із речей чи документів (уставні, реєстраційні документи, накази, кадрова документація, функціональні обов`язки, посадові інструкції) які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як підозрюваний має до них доступ і з метою уникнення відповідальності може вчинити такі дії.

Також встановлено ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, пов`язаний можливістю незаконно впливати в майбутньому на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як підозрюваному знайомі особи, допитані в якості свідків у цьому провадженні.

Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином та ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний продовжує перебувати на тимчасово окупованій території.

Враховуючи факт переховування підозрюваної від слідства, а також те, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності свідчать про вчинення підозрюваною інкримінованого йому кримінального правопорушення, беручи до уваги її тяжкість та специфіку, а також те, що у разі визнання підозрюваної винною у вчиненні інкримінованого злочину, їй може бути призначено покарання у вигляді реального позбавлення волі, дані про особу підозрюваної, є підстави вважати, що запобіжним заходом, який здатний забезпечити належну поведінку підозрюваної є лише тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку прокурора та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, приходить до наступних висновків.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 25.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024 та № 469/2024 від 23.07.2024 із затвердженням Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних Законів України.

Таким чином, розгляд клопотання здійснюється в умовах воєнного стану з особливостями визначеними КПК України.

Відповідно до Наказу № 197 від 20 липня 2022 року визначено тимчасове місце дислокації слідчих підрозділів ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, а саме слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь, Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях та 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк, Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на території Соборного району в м. Дніпрі, на період дії воєнного стану, або до прийняття окремого рішення Головою Служби безпеки України.

Таким чином розгляд клопотання здійснюється за місцем знаходження органу досудового розслідування.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З матеріалів клопотання встановлено, що 02.04.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

27.08.2024 слідчим за погодженням з прокурором, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, підозрюваній повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Одночасно з повідомленням про підозру в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик підозрюваної до слідчого відділу 3 управління ГУ СБУ у Донецькій та Луганській областях на 02.09.2024, 03.09.2024, 04.09.2024, для вручення їй письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваної, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій. Крім того, вказана повістка розміщена на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

Таким чином, ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, в даний час перебуває на тимчасово окупованій території, а тому клопотання розглядається за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а також факт перебування останньої на тимчасово окупованій території, повністю обґрунтовується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколами допитів свідків, протоколами оглядів публікацій на сторінках Інтернет, іншими документами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_5 із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає встановленим наявність ризику ухилення від органу досудового слідства підозрюваною, оскільки остання підозрюється у вчиненні злочину і розуміючи наслідки завершення досудового слідства та судового розгляду, може намагатись уникнути правоохоронні органи та суд. Цей ризик підтверджується і тим, що підозрювана в даний час перебуває на тимчасово окупованій території і на виклики не з`являється. Також ризик підсилюється наявністю воєнного стану на території України в умовах якого уникнути правоохоронців легше ніж в мирний час.

Також не виключений ризик продовження своєї злочинної діяльності підозрюваною, так як злочин у якому вона підозрюється є триваючим і з огляду на надані докази, остання не має наміру припиняти вчинення протиправних дій.

Доходячи до висновку про наявність ризику, суд звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Таким чином судом встановлено наявність ризику визначеного п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно підозрюваної може бути обрано запобіжний захід.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу суд враховує дані про особу підозрюваної, яка не судима, підозрюється у вчиненні злочину, також суд враховує вид та ступінь встановлених ризиків, тяжкість злочину, обстановку в якій вчинено злочин, а саме, воєнний стан, який продовжується і у якому уникнути слідства легше ніж під час миру, а тому суд вважає, що недостатньо застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою відносно підозрюваного.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Крім того, положеннями частини 4 ст. 197 КПК України, встановлено, що у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника керівника Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України- задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала, щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Повний текст ухвали суду буде оголошений о 15:00 годині 09 вересня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1