Справа № 182/6269/24
Провадження № 1-кп/0182/1178/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні у м. Нікополі в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.10.2024 за №0000341 по обвинуваченню

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

?16.07.2009 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно ч.3 ст.71 КК України приєднаний термін 3 місяці, до відбуття покарання 4 роки та 3 місяці. 27.02.2012 року звільнений з Жовтоводської ВК №26 по відбуттю строку покарання;

?11.09.2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно ст..75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

?12.02.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно ст.71 КК України частково приєднати невідбутий строк 1 місяць за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 11.09.2012 року, до відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Зарахувати тримання під вартою з 24.09.2013 року по 15.05.2014 року. Звільнений 26.01.2017 року з Синельниківської ВК №94 по відбуттю строк покарання;

?16.08.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч 3 ст.185, ч. 2 ст.289, ч. 1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі;

?01.12.2020 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового додавання вироку від 16.08.2018 року до відбуття 5 років 3 місяці позбавлення волі. Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати з 13.11.2019 року в день набуття чинності вироку 1 день до 2 днів позбавлення волі. Звільнений 03.02.2021 року з Синельниківської ВК №94 по відбуттю строк покарання;

?01.07.2022 Нікопольським міськрайонним судом за ст.. 309 ч.1 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.3 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

13.10.2024 приблизно о 11 годині 55 хвилин, ОСОБА_2 , знаходився у кафе «Регата», яке розташовано за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Паромна, буд. 1 , де вживав алкогольні напої. В той самий час у кафе «Регата» знаходився потерпілий ОСОБА_3 .

13.10.2024 року ОСОБА_2 знаходячись у тому самому місці, у той самий час, побачив як потерпілий ОСОБА_3 залишив портмоне на лавочці та відлучився на декілька хвилин. В цей момент у ОСОБА_2 виник умисел на викрадення будь-яких речей та документів з вищевказаного портмоне, який належить потерпілому ОСОБА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_2 , перебуваючи у тому самому місці, в той самий час, взяв з лавочки вищевказане портмоне, який належить потерпілому ОСОБА_3 та цінності для потерпілого не представляє, ОСОБА_4 відкрив гаманець, в якому побачив паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (документ НОМЕР_1 виданий 25.07.2013 року Нікопольським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області), який знаходилися в портмоне.

13.10.2024 року приблизно о 12 годині 00 хвилини, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (документ НОМЕР_1 виданий 25.07.2013 року Нікопольським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області), який знаходився в портмоне та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, таємно, з корисливих мотивів, заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (документ НОМЕР_1 виданий 25.07.2013 року Нікопольським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області), з метою його використання в особистих інтересах.

Надалі, з викраденим документом, ОСОБА_2 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 3 ст. 357 КК України - умисне незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом громадянина України.

Ухвалою суду від 25.10.2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.10.2024 за №0000341 по обвинуваченню ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

В направленому обвинувальному акті прокурором- стажистом на посаді прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_5 викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні (а.с.14-15). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Потерпілим ОСОБА_3 надано також письмову заяву, в якій останній погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначив, що він ознайомлений із обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодився із розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (а.с.13).

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000341 від 14.10.2024 року (а.п. 1,2); протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 14.10.2024 року (а.п. 6); протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.10.2024 року (а.п. 11-15); протоколу огляду місця події (предмету) від 16.10.2024 року. До протоколу додано фототаблицю (а.п. 16-23); протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.10.2024 року ( а.п. 30-33).

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_2 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 357 КК України - умисне незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом громадянина України.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, на утриманні нікого не має, не одружений, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо ( а.п. 446), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п. 41, 43), раніше судимий (а.п. 36-37).

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України).

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім того, суд враховує, що за змістом засади диспозитивності сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.26 КПК).

З огляду на ці положення закону сторона вправі самостійно визначитися, які обставини вважати для себе найбільш сприятливими. У тому числі це стосується і його думки щодо призначеного покарання, в даному випадку обвинуваченого. До суду подано заяву обвинуваченого (а.с.15) з проханням призначити ОСОБА_2 покарання у виді мінімального штрафу.

Санкцією ч. 3 ст.357 КК України за незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом громадянина України, передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Однак, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого покарання у виді штрафу, оскільки за встановлених судом обставин даного кримінального провадження ОСОБА_2 не працює, дані про дохід у матеріалах справи відсутні. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що в разі призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, воно становитиме для нього особистий надмірний тягар.

Крім того, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у вигляді пробаційного нагляду, оскільки таке покарання не буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді обмеження волі, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати - відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 381-382, КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 357 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки, та відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази:

-Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( документ НОМЕР_1 виданий 25.07.2013 року Нікопольським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області), який переданий під розписку власнику ОСОБА_3 - залишити у його користуванні.

Процесуальні витрати відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1