БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/2424/24
Провадження №1-кс/497/950/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.24 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

особи у якої вилучено майно ОСОБА_3 ,

захисника особи у якої вилучено майно адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_5 про арешт вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку «Нова пошта», номер накладної 59 14 надійшло клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000557 від 04.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що 04.10.2024 року до чергової частини Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від працівників УСБУ про те, що під час виконання розвідувальних заходів, встановлено що громадянка М могла організувати незаконне переправлення осіб через державний кордон України до ОСОБА_7 , за грошову винагороду (ЄО 4012 від 04.10.2024)

В період часу з 07:10 до 08:20 години 31.10.2024 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході обшуку виявлено та вилучено:

- копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 ;

- копію паспорту громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_2 ;

- копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_3 ;

- копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія НОМЕР_4 ;

- квитанцію до прибуткового касового ордеру №850 на ім`я ОСОБА_12 від 29.08.2022 року;

- накладну №23488 від 05.10.2022 на придбання меблів у фірми «Модерн»;

- стартовий пакет оператору мобільного зв`язку та слот від sim карти за телефонним номером НОМЕР_5 , які вилучено до полімерного сейф-пакету НПУ WAR №1550686.

На дуку слідчого казане майно має пряме відношення до обставин які встановлюються у вказаному кримінальному правопорушенні.

31.10.2024 року постановою слідчого тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами та передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Болградського РВП ГУНП в Одеській області.

З цих підстав на думку слідчого є необхідність в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вилучене майно з метою його збереження та необхідності його дослідження в ході слідчих дій.

Судове засідання призначено на 07.11.2024 року о 15:00 годині.

Слідчий в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність (а.с.35).

Особа, у якої вилучено майно ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення клопотання. Пояснила, що вилучені копії паспортів належать громадянам, які раніше орендували у неї житло. Наразі лише громадянка ОСОБА_13 проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить їй, ОСОБА_3 на праві власності, про що надала відповідні підтверджуючі документи. Саме в облаштування цієї квартири вона купувала меблі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру на ім`я ОСОБА_14 від 29.08.2022 року та накладною №23488 від 05.10.2022 року на придбання меблів у фірми «Модерн». Що стосується стартового пакету оператора мобільного зв`язку та слот від sim карти за телефонним номером68436309, то він був нею, ОСОБА_3 придбаний в Молдові, коли вона мала там тимчасову реєстрацію в зв`язку з початком агресії російською федерацією. Після повернення на Україну, дана картка була заблокована і вона більше нею не користувалася.

Захисник особи у якої вилучено майно адвокат ОСОБА_4 пояснив, що усі ці документи не мають жодного відношення до вказаного кримінального провадження, в клопотанні не наведено слідчим хоча б якоїсь аргументації щодо необхідності вилучення та арешту цього майна, а відтак відсутні підстви для задоволення даного клопотання.

Розглянувши матеріали поданого клопотання та матеріали кримінального провадження, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не обґрунтоване та не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000557 від 04.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (а.с.3).

Процесуальне керівництво по даному кримінальному провадженні здійснюється Болградською окружною прокуратурою Одеської області (а.с.8).

Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 26.10.2024 справа № 497/2424/24 провадження 1-кс/497/929/24 наданий дозвіл слідчому ОСОБА_5 на проведення обшуку квартири АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою відшукування та вилучення: мобільних телефонів та інших гаджетів пристосованих для виходу в мережу «ІНТЕРНЕТ», у яких може міститися інформація про обставини кримінального правопорушення, а також відомості про інших учасників кримінального правопорушення; документів, друкованих та рукописних записів в яких може міститися інформація по кримінальному провадженню; пристроїв нічного бачення, біноклів тощо, а також іншіх предметів які можуть бути використані для забезпечення переправлення осіб через держаний кордон України (а.с.13-14).

В період часу з 07:10 до 08:20 години 31.10.2024, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході обшуку виявлено та вилучено майно та документи перелічені в клопотанні слідчого, про шо було складено протокол обшуку

від 31.10.2024 (а.с.16-20).

31.10.2024 року постановою слідчого тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами та передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Болградського РВП ГУНП в Одеській області (а.с.21-23).

В обґрунтування необхідності арешту майна, слідчий зазначила, що «накласти арешт на вищевказане майно необхідно з метою забезпечення досудового розслідування, збереження речових доказів, проведення по ним необхідних експертних досліджень (а.с.4).

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст.131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження...

За змістом ст. 170 КПК України … арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

За результатами розгляду даного клопотання слідчий суддя переконався, що слідчим не виконано положення ст.173 КПК України, а саме не доведено:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Так досудове розслідування здійснюється за ст.332 ч.3 КК України за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів.

Разом з цим, слідчим не доведено, яким чином вилучені копії документів та яке саме мають доказове значення за фактом кримінального правопорушення, яке розслідується.

Слідчий посилається на те, що по вилученим копіям документів необхідним є проведення експертизи, однак не зазначає якої саме експертизи, та не надає відповідних постанов про призначення експертних досліджень.

Копії документів, що були вилучені слідчим, не входили до переліку майна, на відшукання якого було надано дозвіл слідчим суддею в ухвалі від 26.10.2024 року.

Посилання слідчої на ту обставину, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є лише формальним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону.

Про формальність вказаних посилань та доводів свідчить також постанова старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 31.10.2024, якою вилучене під час обшуку 31.10.2024 року майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000557 від 04.10.2024, оскільки вона не містить чітких посилань та критеріїв, визначених ст. 98 КПК України, та будь-якого обґрунтування.

А тому, вилучене слідчим майно, не відповідає критеріям речового доказу вчинення кримінального правопорушення за ст.332 ч.3 КК України, само по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження не мають суттєвого значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також не є доказами вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, не можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи слідчого, що вищевказане майно є доказом у даному кримінальному провадженні є надуманими, а тому накладення арешту на майно, що було вилучено під час обшуку 31.10.2024 року, проведеного в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення збереження речового доказу, є безпідставним.

Згідно з ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями ст. 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться диспозитивність, яка, з огляду на ч. 3 ст. 26 КПК України, полягає в тому, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, зважаючи на викладене, версія органу досудового розслідування, що вилучене майно за місцем проживання ОСОБА_3 , на яку просить накласти арешт слідчий, відповідає ознакам, визначеним ст.98 КПК України, тобто відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні, належним чином не доведена і не підтверджена допустимими, в розумінні ст.86 КПК України, доказами та повністю спростована доказами наданими особою, у якої вилучено майно ОСОБА_3 .

Положеннями ч.1 ст.173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, зважаючи, що сторона обвинувачення не представила слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, при цьому особою, у якої вилучено майно ОСОБА_3 надано правовстановлюючі документи на належну їй в м.Одеса квартиру, де проживає ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в яку саме вона купувала меблі згідно квитанції та накладної, що були вилучені слідчим.

У зв`язку з чим, з огляду на принцип диспозитивності, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000557 від 04.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_5 про арешт вилученого майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст даного судового рішення складено і проголошено о 16:00 годині 11.11.2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1