ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/2039/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1914/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000551 від 06.02.2024, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, українця, громадянина України, який має середню освіту, непрацюючого, неодруженого, дітей на утриманні немає, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше був судимим, останній раз 21.02.2017 року Московським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 09.09.2022 року з Роменської ВК Сумської області, у зв`язку з відбуттям строку покарання, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України, з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

До вступу вироку в законну силу залишено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислений з дня затримання обвинуваченого, а саме з 06.02.2024 року.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що маючи не зняті та не погашені у встановлений законом порядку судимості, знову вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин, а саме: 06.02.2024 року близько 12:27 години, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого було продовжено Указом Президента України від 06 листопада 2023 №734/2023 терміном на 90 діб, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у торговельному залі магазину «Аврора», де здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «Вигідна покупка», розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, за раптово виниклим злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись біля стелажів з виставленим товаром на продаж, звідки непомітно для оточуючих взяв навушники ТМ «Havit» TW976 вартістю 399,00 грн. та навушники ТМ «Wireless» v5.0 TWS5 вартістю 399,00 грн.

Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадений товар на загальну суму 798, 00 грн., не сплативши його на касі, направився до виходу з приміщення магазину, перетнув касову зону та вийшов з магазину, таким чином вчинив усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, однак не довів його до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки при спробі залишити місце скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном, останній був зупинений співробітниками поліції, які припинили його злочинні дії.

Тобто, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але не довів їх з причин, які не залежали від його волі.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити, звільнити його від відбування покарання відповідно до положень статті 75 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що повністю визнав вину, сприяв розкриттю злочину, щиросердно розкаюється у вчиненні злочину, викрадене ним майно повернуто власнику, має неповнолітню дитину.

До початку апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 заявила клопотання, щодо застосування до ОСОБА_7 положень Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886- IX від 18.07.2024 та просила закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 відповідно до положень пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали подане клопотання та просили закрити кримінальне провадження на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, думку прокурора, який не заперечував проти закриття кримінального провадження, дослідивши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394, частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України, ОСОБА_7 вчинив 06 лютого 2024 року, та його діями було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ТОВ «Вигідна покупка» в розмірі 798 гривень.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становить 3 028 грн (1514*2 = 3 028).

Як вбачається з вироку суду, діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ТОВ «Вигідна покупка» в розмірі 798 гривень.

Положеннями частиною 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині 1 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна вартість якого становить 798 гривень, тобто ця сума є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3 028 грн, суд апеляційної інстанції вважає, що, з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, та проти такого закриття не заперечували учасники провадження.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, вирок Московського районного суду м. Харкова від 02.07.2024 скасуванню, а кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України - закриттю, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Крім того, як вбачається з вироку Московського районного суд м. Харкова від 02.07.2024 обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З огляду на те, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України - закрити, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: