Провадження № 1-в/761/333/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно

гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою - АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку звернувся засуджений ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання засуджений зазначив, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 його засуджено до покарання у вигляді трьох років позбавлення воліз іспитовим строком тривалістю два роки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.07.2017 задоволено подання органу пробації, звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням скасоване, засуджений направлений для реального відбування покарання за вищевказаним вироком.

ОСОБА_5 09.07.2024 отримав інформацію про його перебування у розшуку, для уточнення цих відомостей він 10.07.2024 звернувся до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, де цього ж дня був затриманий працівниками поліції та направлений до ДУ «Київський слідчий ізолятор» для відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015.

Засуджений стверджував, що він не ухилявся від відбування вказаного покарання.

Так, 14.07.2017 він був присутній під час судового розгляду подання органу пробації, однак після ухвалення рішення не отримав від суду та/або сторони обвинувачення будь-яких вказівок щодо виконання судового рішення, не був одразу взятий під варту та на нього не покладалися ніякі обов`язки, пов`язані з виконанням вироку.

Враховуючи, що обов`язкових для виконання приписів він не отримав, ОСОБА_5 виїхав до м. Харкова, де з 21.04.2018 по 21.04.2019 проходив лікування та реабілітацію, після повернення тривалий час проживав за адресою - АДРЕСА_1 , а згодом в орендованій квартирі за адресою - АДРЕСА_2 .

У період з 14.07.2017 по 09.07.2024 не отримував від правоохоронних органів будь-якої інформації про його розшук.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 просив задовольнити подане ним клопотання та звільнити його від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 зазначив, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.09.2024 задоволено його клопотання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 31.12.2015.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, наполягаючи на тому, що засуджений перебував у розшуку, свідомо ухиляючись від відбування покарання. Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання засудженого, матеріали справи № 761/21810/15-к (провадження № 1-кп/761/1027/2015), інші наявні документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України за клопотанням засудженого суд має право вирішувати питання, які виникають під час виконання вироку.

У разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок.

Статтею 152 КВК України визначено, що підставою для звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Пунктом 3 частини 1 статті 80 КК України передбачено, що у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин особа звільняється від відбування покарання, якщо протягом п`яти років з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано.

Отже, зазначеною частиною вказаної вище статті встановлене нормативне регулювання звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та визначені строки, сплив яких є підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

У той же час, згідно з ч. 3 ст. 80 КК перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності подвоюються.

Ухиленням від відбування покарання вважаються умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, застосування статті 80 КК передбачає встановлення судом наявності трьох обов`язкових умов для звільнення від відбування покарання за вказаною вище підставою:

-закінчення зазначених у ст. 80 КК строків;

-відсутність факту ухилення засудженого від відбування покарання;

-відсутність факту вчинення протягом встановлених ч. 1 та 3 ст. 80 КК України строків нового злочину.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю два роки.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.07.2017 задоволено подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. У зв`язку з невиконанням засудженим покладених на нього обов`язків засуджений ОСОБА_5 направлений для відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015.

Наведені вище судові рішення набрали законної сили.

ОСОБА_5 брав безпосередню участь у судових засіданнях під час ухвалення вироку суду від 18.12.2015 та ухвали суду від 14.07.2017, тобто був обізнаний про прийняті судом рішення, зокрема, щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до Розпорядження Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2017 ухвала від 14.07.2017 про скасування випробування направлена до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві для виконання. Одночасно на вказаний орган поліції покладений обов`язок взяти засудженого під варту, про що повідомити суд.

Відповідно до інформації начальника Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 05.09.2024 № , ОСОБА_5 перебував у розшуку за оперативно-розшуковою справою РД № 10-380 від 01.09.2017, як особа, засуджена до покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Під час розшуку ОСОБА_5 вживалися комплексні оперативно-розшукові заходи, у тому числі виїзди за відомими місцями проживання, опитування сусідів, при цьому під час спілкування з батьками засудженого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 останні повідомили, що місцезнаходження сина їм невідоме.

Наведені відомості підтверджуються долученими до клопотання самим заявником роздруківками з пошукового ресурсу МВС України ( ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до яких ОСОБА_5 , починаючи з 14.07.2017, перебував у розшуку, як особа, засуджена до покарання у виді позбавлення волі та яка ухиляється від виконання вироку.

Певні обставини щодо своєї відсутності за місцем мешкання підтвердив і засуджений, який тривалий час - а саме з 21.04.2018 по 21.04.2019 не перебував за місцем свого мешкання, виїхавши в інший регіон країни для лікування.

Не заперечувалося засудженим і те, що він після закінчення лікування не мешкав за адресою, зазначеною у вироку Шевченківського районного суду від 18.12.2015 та ухвалі цього ж суду від 14.07.2017, а проживав в орендованому житлі за адресою - АДРЕСА_3 .

ОСОБА_5 10.07.2024 затриманий працівниками Шевченківського УП ГУНП у м. Києві та поміщений до ДУ «Київський слідчий ізолятор». Згодом останнього переведено до ДУ «Божковська виправна колонія № 16» для відбування покарання.

Зазначені обставини визнаються як засудженим, так і його захисником.

Сукупність вищезазначеного приводить суд до твердого переконання, що засуджений від відбування покарання ухилявся свідомо, розуміючи це та переслідуючи саме цю мету.

Додатковим чинником, на якому ґрунтується зазначений висновок суду, є також те, що відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14.07.2017 ОСОБА_5 у період випробувального строку знехтував виконанням покладених на нього судовим рішенням обов`язків, не з`являючись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Вказані дії не можуть вважатися випадковими або вимушеними, оскільки засуджений тривалий час ігнорував зазначені обов`язки, тобто діяв цілеспрямовано, уникаючи контактів з представниками органу пробації.

Отже, засуджений вже на тій стадії провадження у справі ухилявся від виконання вироку.

Ухилення від виконання вироку має наслідком зупинення перебігу давності, їх відновлення після затримання засудженого та їх подвоєння.

Таким чином, строки давності виконання вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 не минули через ухилення засудженого від відбування покарання.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення останнього від відбування призначеного покарання.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 533, 539 КПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 (справа № 761/21810/15-к) відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Головуючий суддя ОСОБА_1