ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3020/24 Справа № 183/7982/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року у кримінальному провадженні №0000205 від 24 липня 2024 року щодо:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік, та відповідно до вимог до п. п.1, 2 ч. 1 п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на останнього покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судом вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Цим вироком за результатами спрощеного судового провадження, ОСОБА_6 визнаний винним за наступних обставин.

13 липня 2024 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_6 прийшов до раніше знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , де діючи умисно, із корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків шляхом зловживання довірою, заздалегідь розуміючи, що повертати річ не буде, попросив у ОСОБА_9 велосипед марки "Турист", під приводом користування та пообіцяв повернути, тим самим ввів в оману останнього.

Після цього, ОСОБА_6 утримуючи вказаний велосипед покинув місце події, спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1800 гривень 00 копійок.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

В зміненій апеляції :

- прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння та на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрити кримінальне провадження №0000205 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог не оспорюючи кваліфікації дій, фактичних обставин та доведеності вини ОСОБА_6 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалось кримінальна протиправність діяння.

Зазначає, що Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, який набрав законної сили 09.08.2024 року, в новій редакції викладено ст. 51 КУпАП, а саме дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати є викрадення, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Зауважує, що для кваліфікації кримінального правопорушення сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, яка визначена п. 169.1 ст. 169 Податкового Кодексу України на відповідний період.

Вказує, про те, що на період інкримінованих подій у 2024 році розмір податкової соціальної пільги становив 1514 грн., внаслідок чого викрадення майна на суму до 3028 грн. повинно кваліфікуватись, як адміністративне правопорушення. Враховуючи, що сума викраденого ОСОБА_6 майна складає 1800 гривень, та є меншою ніж 3028 грн., вважає, що судом повинно бути застосовано положення ч. 1 ст. 5 КК України, так як вищезазначеним законом поліпшується становище особи, через що закон має зворотню дію в часі, та поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання цим законом чинності.

Обвинувачений належним чином повідомлений про місце, час і дату судового засідання, в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України, прокурор вважав за можливе проводити розгляд без участі ОСОБА_6 , враховуючи, що в апеляційній скарзі ставиться питання пом`якшення процесуального становища обвинуваченого, та участь останнього є необов`язковою, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд без участі ОСОБА_6 .

Заслухавши прокурора, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Доводи прокурора щодо зворотної дії змін до ст. 190 КК України внаслідок набрання чинності Законом №3886-ІХ, є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист права та основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Законом №3886-ІХ у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Звертається увага, положення що статті 190 КК України фактично містять відсилку до 51 КУпАП яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом №3886-ІХ кримінальна відповідальність за статтею 190 може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

А тому, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтею 190 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у справі №278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року.

На день апеляційного розгляду набули чинності зміни до законодавства України, що вплинули на розмір матеріальної шкоди, за заподіяння якої настає кримінальна відповідальність за шахрайство.

Приймається до уваги, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Відповідно до Податкового Кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за 190 КК України у 2024 році, тобто на час вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення у 2024 році розмір податкової соціальної пільги становив 1514 грн., внаслідок чого викрадення майна на суму до 3028 грн. повинно кваліфікуватись, як адміністративне правопорушення.

Згідно оскарженого вироку ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні одного епізоду шахрайства, який скоєно 13 липня 2024 року на суму 1800 грн. 00 коп., а тому оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 НМ, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України, на підставі чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню з подальшим закриттям кримінального провадження, у зв`язку з декриміналізацією закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст.ст. 5, 404, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року у кримінальному провадженні №0000205 від 24 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, - скасувати.

Кримінальне провадження №0000205 від 24 липня 2024 року за обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України - закрити, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4