Справа № 308/4917/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про скасування арешту майна поданого адвокатом ОСОБА_3 , представником власника майна гр. ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокатом ОСОБА_3 , представником власника майна гр. ОСОБА_4 подано до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту майна.

Клопотання мотивовано тим, що Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалою суду від 22 березня 2024 року (справа №308/4917/24, пров. 1-кс-З08/1754/24) задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та накладено арешт на вилучений 14.03.2024 згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в с.Сойми, 2 Хустського району Закарпатської області автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 НОМЕР_3 являється ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та яким на момент ДТП керував ОСОБА_7 .

Під час розгляду Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області клопотання прокурора про накладення арешту на майно та винесення ухвали суду від 22.03.2024 року власник автомобілю «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , а також володілець майна ОСОБА_7 присутніми не були.

06.07.2024 року старшим слідчим в ОВС Шостого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Львові ОСОБА_8 винесено постанову про закриття 1 кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000064 від 14.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за п.2ч.1 ст. 284 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Щодо вирішення питання про зняття накладеного арешту з майна рекомендовано звернутись до суду.

Постановою прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_9 від 19 липня 2024 року постанову старшого слідчого Шостого слідчого відділу ( з дисокацією в м.Ужгороді) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_10 від 06.07.2024 про закриття кримінального провадження №0000064 від 14.03.2024 скасовано та справу скеровано для подальшого розслідування до Шостого слідчого відділу (з дисокацією в м.Ужгороді) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові.

У клопотанні містяться покликання ч.ч. 1,2 ст. 170, ч.2 ст. 173, ч.ч.1-2 ст. 174 КПК України, правовову позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п,6 р.2,6.

Сторона власника майна ОСОБА_4 вважає, що станом на даний час відпали ризики, на які посилався прокурор під час звернення до суду з клопотанням про арешт даного транспортного засобу та відпала потреба та підстави в подальшому застосуванні цього заходу.

Адвокат наводить зміст ухвали слідчого судді від 22.03.2024 року про накладення арешту на автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 .

23.05.2024 року ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайсуду про скасування арешту майна, накладеного згідно ухвали слідчого судді від 22.03.2024 року (справа №308/4917/24). Відповідно до ухвали слідчого судді від 07.06.2024 року (справа №308/4917/24 пров. 1-кс/308/3041/24) у задоволенні клопотання відмовлено у зв`язку з тим, що згідно заперечення прокурора, у кримінальному провадженні № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 cm. 286 КК України, станом на 05.06.2024 призначено і проведено інженерно - транспортну експертизу за № СЕ19/107-24/3649 -IT від 22.05.2024 та інженерно - транспортну експертизу за № СЕ-19/107- 24/3648 -IT від 21.05.2024, Окрім того, старшим слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_10 05.06.2024 винесено постанову про призначення судової авто технічної експертизи, яка на даний час не проведена.

Натомість, у відповідності до постанови про закриття кримінального провадження від 06.07.2024 слідчим ОСОБА_10 заначено, що на час прийняття рішення у справі уже наявний висновок судової автотехнічної експертизи, на який посилався прокурор у запереченні щодо задоволення клопотання про зняття арешту майна, та відповідно до даного висновку судової інженерно-транспортної експертизи по дослідженню обставин і механізму ДТП встановлено, що «з технічної точки зору, причиною ДТП є обставини, за яких водій автомобіля «Орді Insignia» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 шляхом, застосування екстреного гальмування з моменту, коли мав об`єктивну можливість виявити рух пішохода з права на ліво по напрямку його руху. В діях водія автомобіля «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 невідповідностей вимогам ПДР України не вбачається, показання в частині обставин розвитку ДТП є технічно спроможними».

У зв`язку із закриттям кримінального провадження ОСОБА_4 08.07.2024 року повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про зняття арешту майна, однак ухвалою слідчого судді від 26.07.2024 року (справа №308/4917/24 пров. 1-кс/308/4203/24) у задоволенні клопотання відмовлено у зв`язку з тим, що прокурором до справи додано копію постанови від 19.07.2024 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками чю.2 ст.286 КК України.

Однак сторона ОСОБА_4 звертає увагу суду на те, що в даній постанові прокурором зазначені такі допущені слідчим недоопрацювання, що стали підставою скасування постанови про закриття КП, які жодним чином не стосуються автомобілю «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , накладення арешту на який оскаржується. Так згідно даної постанови прокурора зазначено, що у справі ще необхідно виконати наступні слідчі дії: - додатково допитати ОСОБА_7 по обставинах, які можуть бути важливими для проведення, відповідних експертиз і встановлення об`єктивної істини у справі ( мається на увазі експертизи по дослідженню обставин і механізму ДТП); з ясувати питання щодо встановлення положення тіла потерпілої в момент первинного контакту; допитати рідних потерпілої на предмет наявних у останньої хвороб; - отримати інформації з гідрометеорологічного центру, інформації з комплексної системи «Безпечне місто» та системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі; вжити достатніх заходів щодо встановлення реальної швидкості, якою рухався водій транспортного засобу на момент ДТП, яка встановлена тільки з його слів.

Однак сторона ОСОБА_4 звертає увагу суду на те, що в даній постанові прокурором не зазначено жодних недоліків, які пов`язані із самим автомобілем «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , на який накладено арешт, щодо необхідності проведення з ним будь-яких слідчих дій. Натомість всі можливі слідчі дії з автомобілем «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 у кримінальному провадженні № 0000064 проведені і він перебуває на штраф майданчику без будь-якої необхідності, адже прокурором не зазначено жодної слідчої дії, необхідність проведення якої постає в майбутньому під час доопрацювання слідчим під час досудового розслідування згідно вищезазначеної постанови про скасування постанови про закриття КП.

Окрім того у клопотанні зазначено, що перебуваючи з 14.03.2024 року на штраф майданчику під відкритим небом у нерухомому стані вже на протязі 5-ти місяців, автомобіль зазнає атмосферних впливів (дощ, вітер, ультафіолет, а за умови подальшого перебування ще й сніг) та такий приходить у негідність, так як в місцях пошкодження обшивки кузову та лобового скла проникає волога, в результаті чого кузовні деталі піддаються корозії, а салон автомобілю замоканню через тріщини лобового скла; даний автомобіль не підлягає конфіскації майна спеціальній конфіскації та зверненню до відшкодування шкоди потерпілому, адже він не належить на праві власності особі ОСОБА_7 , який допустив дане ДТП, а належить третій особі, а саме ОСОБА_4 .

Адвокат зазначає, що у зв`язку з цим, з метою збереження майна третьої особи від подальших ушкоджень та втрати його товарної цінності виникла необхідність звернення до слідчого судді щодо скасування арешту майна та передачі такого власнику з подальшим його зберіганням вдома в гаражних умовах.

У клопотанні зазначено, що досудове розслідування по справі на даний час не закінчено та триває, а тому є всі підстави для звернення до суду з даним клопотанням.

Адвокат просить: скасувати арешт майна у кримінальному провадження №0000064 від 14.03.2024, внесеному до ЄРДР за ч.2 ст.286 КК України., а саме автомобілю марки «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 та повернути володільцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на відповідальне зберігання без права використання та відчуження до часу прийняття кінцевого рішення у зазначеному кримінальному проваджені. 3. Витребувати для забезпечення розгляду даного клопотання від слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді ) ТУ ДБР у м.Львові матеріали кримінальному провадження №0000064 від 14.03.2024.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, до суду подав заяву у якій зазначає, що заперечує щодо задоволення клопотання з тих підстав, що прокурором у провадженні скасовано постанову слідчого про закриття. У вказаній постанові зазначено про ряд недоліків та слідчі дії, які необхідно усунути та провести, після чого необхідно провести нові експертизи, на підставі оновлених вихідних даних.

Власник майна та його адвокат на розгляд клопотання не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлені належним чином. Разом із тим, матеріали клопотання містять заяву ОСОБА_12 від 13.08.2024, про розгляд клопотання без його участі та участі власника майна та задоволити вимоги поданого ним клопотання .

Дослідивши письмові докази та матеріали, що додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2024 року за клопотанням прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , накладено арешт на вилучений 14.03.2024 згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в АДРЕСА_2 , автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 являється ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та яким, на момент ДТП керував ОСОБА_7 , (син власника) та є фактично володільцем зазначеного транспортного засобу.

Згідно вказаної ухвали, арешт а транспортний засіб було накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважав, доведеним, що виявлені та вилучені речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а також, що накладення арешту на вилучене майно необхідне і з метою можливості проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні та судових експертиз.

Разом із тим, згідно матеріалів клопотання, а саме постанови про закриття кримінального провадження від 06.07.2024 слідчим ОСОБА_10 зазначено, що на час прийняття рішення у справі наявний висновок судової автотехнічної експертизи.

Прокурором до справи додано копію постанови від 19.07.2024 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками ч.2 ст. 286 КК України, у якій вказано на те, що:

під час допиту ОСОБА_7 слідчим не з`ясовано, в якій послідовності та які дії вживав водій з моменту зміни напрямку руху потерпілої ОСОБА_11 , і до моменту повної зупинки керованого ним транспортного засобу після наїзду на пішохода (подача звукового сигналу, застосування маневрування, екстрене чи робоче гальмування, чи змінювалось гальмування з робочого на екстрене або навпаки);

при призначенні судово - медичної експертизи поза увагою слідчого залишилось з`ясування питання щодо встановлення положення тіла потерпілої в момент первинного контактування (наїзду транспортного засобу на пішохода), чи знаходилась в стані руху (якщо рухалась, то яким темпом та чи могла в такому стані алкогольного сп`яніння, враховуючи її вік, рухатися прямолінійно, швидко, бігти І т.д.), сиділа, стояла, спиною, боком і т.д;

слідчим не допитано рідних потерпілої на предмет наявних у останньої хвороб, що також впливає на встановлення об`єктивних обставин кримінального- провадження;

поза увагою органу досудового розслідування залишилось отримання інформації з гідрометеорологічного центру, інформації з комплексної системи моніторингу «Безпечне місто» та системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі;

слідчим не вжито достатніх заходів щодо встановлення реальної швидкості, якою рухався водій транспортного засобу на момент ДТП, натомість встановив швидкість та використав її в вихідних даних при призначенні відповідної експертизи лише зі слів водія, не перевіривши їх іншим чином на предмет технічної спроможності.

Окрім того, до матеріалів клопотання додано висновок експерта від 22.05.2024 року №СЕ-19/107-24/3649/ІТ, за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи та від 21.05.2024 року №СЕ-19/107-24/3648ІТ за результатами проведення судової авто технічної експертизи.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В даному випадку із клопотанням про скасування арешту на майно звернувся адвокат володільця майна.

При цьому, слідчим суддею враховується позиція прокурора який заперечує щодо скасування арешту разом із тим належного обґрунтування підстав для цього не наводить. Зокрема вказує на те, що було скасовано постанову про закриття кримінального провадження та що у вказаній постанові зазначено про ряд недоліків та слідчі дії, які необхідно усунути та провести, після чого необхідно провести нові експертизи, на підставі оновлених вихідних даних.

При цьому у клопотанні вказано на те, що в рамках вищевказаного кримінального провадження було проведено ряд судових експертиз з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Слідчий суддя враховує, що відомості про призначення в рамках означеного кримінального провадження будь-яких інших експертних досліджень з транспортним у слідчого судді відсутні.

В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що слідчим наразі призначено або в майбутньому будуть призначені експертизи, або проводитись інші слідчі дії, які за своїм змістом вимагають надання експерту чи учасникам слідчої дії для їх належного проведення саме Автомобілю.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе лише за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Підставою накладання арешту на вказане майно відповідно мотивувальної частини ухвали слідчого судді було збереження речових доказів та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та забезпечення проведення експертиз.

Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Статтею 41 Конституції України, а також статтею 16 КПК України передбачені права, які регулюють право власності та захист права власності державою, у статті 1 протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набула чинності для України 11 вересня 1997 року, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності включає в себе права володіння, користування та розпорядження власником своїм майном. Під володінням розуміється юридична можливість особи впливу на річ, фактичне панування особи над річчю. Користування полягає у наявності у особи можливості видобувати споживчі властивості речі. Право розпорядження полягає у юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до рішень Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі "Бакланов проти Російської Федерації" та від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Доказів, які б на теперішній час свідчили про потреби досудового розслідування у такому ступеню втручання у право власності заявника, слідчому судді не представлено, а накладений арешт, з урахуванням того, що стороною обвинувачення, заперечень щодо скасування арешту в частині заборони користування таким транспортним засобом, не надходило, свідчать про порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження заявника у праві його власності та завдань кримінального провадження. Тому накладений арешт, з урахуванням недоведеності стороною обвинувачення необхідності в подальшому арешті вказаного майна в частині можливості користування таким, свідчать про порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження заявника у праві його власності та завдань кримінального провадження.

Зважаючи на доводи, викладені у клопотанні про скасування арешту на майно, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, з урахуванням заперечень зі сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування в застосуванні такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, саме в частині заборони користування транспортним засобом, відпала потреба.

В ході судового розгляду встановлено, що поточні потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права власника Автомобіля, що передбачає заборону користування цим майном в межах застосованого арешту, на цей час завдання та мета застосування арешту майна досягнуті, а тому, потреба у застосуванні арешту в частині заборони використання майна відпала.

Крім того, з огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи те, що накладення арешту на майно перешкоджає законному праву власника користуватися своїм майном, а також те, що, стороною обвинувачення не надано доказів, які б вказували на необхідність застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна в частині користування таким майном, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні такого виду арешту на майно, а саме користування транспортним засобом, відпала потреба. Скасування раніше накладеного арешту, в частині права користування транспортним засобом, передача автомобілю на відповідальне зберігання законному володільцю та попередження його про кримінальну відповідальність за збереження речового доказу, не перешкоджатиме в майбутньому проведенню досудового слідства. В частині скасування заборони розпорядження та відчуження вказаного транспортного засобу вирішення питання є передчасним, а скасування раніше накладеного арешту майна в частині заборони користування не перешкоджатиме у майбутньому проведенню досудового розслідування.

За вказаних обставин, ураховуючи позицію прокурора, який заперечує проти повного скасування арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що обмеження власника та законного володільця права користування транспортним засобом не є співрозмірним завданням даного кримінального провадження та може призвести до істотних негативних наслідків для нього, зважаючи на те, що такий використовує для повсякденного користування, а тому не забезпечено справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту інтересів власника, у зв`язку із чим в подальшому застосуванні арешту в частині заборони користування відпала потреба.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання в цій частині слід задовольнити. При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що питання повернення арештованого майна після скасування накладеного на нього арешту врегульовано нормами Кримінального процесуального кодексу України (зокрема, пунктом 4 частини першої статті 169) та не потребує ухвалення слідчим суддею будь-яких рішень з цього приводу при вирішенні поданого клопотання.

Варто зауважити, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: у разі скасування арешту, а тому підстави для вирішення питання про повернення володільцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на відповідальне зберігання без права використання та відчуження до часу прийняття кінцевого рішення у зазначеному кримінальному проваджені, відсутні.

Щодо вимоги клопотання про витребування для забезпечення розгляду даного клопотання від слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді ) ТУ ДБР у м.Львові матеріали кримінальному провадження №0000064 від 14.03.2024, варто зауважити наступне.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, принцип диспозитивності полягає, зокрема, в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

В свою чергу обов`язок збирання доказів та доказування покладається виключно на сторони кримінального провадження, а тому, зважаючи на такі основоположні засади кримінального провадження, як змагальність та диспозитивність, слідчий суддя не зобов`язаний витребувати та збирати докази за власної ініціативи.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 170 174, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про скасування арешту майна подане адвокатом ОСОБА_3 , представником власника майна гр. ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений на автомобіль марки «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2024 року справа №308/4917/24, пров. 1-кс-308/1754/24 у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР під №0000064 від 14.03.2024 за ч.2 ст.286 КК України, в частині заборони користування таким транспортним засобом.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1