ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1979/23

Провадження № 11-кп/4820/541/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 червня 2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дунаївці Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_7 було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України, за наступних обставин.

01 вересня 2023 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_7 в порушення вимог п.п.2.1.а), 2.9.а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР) керував належним йому легковим автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на той час перебував у технічно справному стані, не маючи на це права керування відповідної категорії, а саме не складавши іспит на право керування транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Тоді ж ОСОБА_7 , рухаючись із пасажиром ОСОБА_8 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні на 2 км + 800 м автодороги О-230614 сполученням Гірчична (Гуків-Дунаївці-Могилів-Подільський) зі сторони с. Вихрівка (Дунаєвецької територіальної громади) Кам`янець-Подільського району в напрямку с. Гірчична (Дунаєвецької територіальної громади) Кам`янець-Подільського району, в порушення вимог п.п.1.5, 2.3. б), 12.1, 12.2, 12.6. б) ПДР, будучи не уважним, у темну пору доби, керуючи транспортним засобом із стажем до 2 років, перевищив дозволену швидкість руху 70 км/год, рухаючись із швидкістю 76,61 км/год, не врахував дорожньої обстановки на вказаній ділянці дороги, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля та виїхав на ліве по ходу свого руху узбіччя, де допустив з`їзд у кювет, з подальшим перекиданням керованого ним автомобіля та зіткнення з деревом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) пасажир легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: множинні вертикально орієнтовані рубці на задній поверхні правого передпліччя у верхній третині та зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, які є слідством загоювання ран, по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; - закриті переломи тіла правої плечової кістки, правої лопатки, 10,11 ребер зліва, які як окремо, так і в сукупності, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, по признаку тривалості розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день).

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 прохає вирок суду в частині призначення основного покарання скасувати та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ст..69 КК України, у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, потерпілого, який прохав задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та кваліфікація його дій апелянтом не оскаржується.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вказаної статті кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, вчинене з необережності, особу винного, який раніше не судимий, характеризується задовільно, вину визнав, в добровільному порядку відшкодував завдану шкоду, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але визнав та врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та відшкодування заподіяної шкоди.

Апеляційні доводи, про зайву суворість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом зменшення строку покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені апеляційні доводи, не можуть вважатися обставинами, що додатково істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, та судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Твердження у апеляційній скарзі, що призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання є занадто суворим, колегія суддів вважає необґрунтованим і дійшла висновку про те, що при його призначенні, місцевий суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, призначивши покарання у виді позбавлення волі, в межах мінімальної санкції ч.1 ст.286-1 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого.

Так, суд вірно зазначив, та вважав за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, і вважав, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами апелянта про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність ст. 69 КК може бути застосована за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Проте, з огляду на встановлення обставин, які пом`якшують покарання, - щире каяття та відшкодування заподіяної шкоди, та з урахуванням даних про особу винного, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для призначення обвинуваченому покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.286-1 КК України.

Крім того колегія суддів зазначає наступне.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 червня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: