УХВАЛА

22 серпня 2024 року

м. Київ

Справа № 759/2917/23

Провадження № 51-3809 ск 24

Суддя Верховного Суду Третьої судової палати Касаційного кримінального суду ОСОБА_1 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про зупинення виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 30 липня 2024 року,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 13 серпня 2024 року за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_3 відкрито касаційне провадження.

Разом з касаційною скаргою засуджений ОСОБА_3 подав клопотання про зупинення виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 30 липня 2024 року, яке ухвалою від 13 серпня 2024 року вже було розглянуто й у задоволенні такого клопотання було відмовлено.

Захисник ОСОБА_2 20 серпня 2024 року звернувся до суду касаційної інстанції з клопотанням про зупинення виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 30 липня 2024 року щодо ОСОБА_3 .

В клопотанні захисник указує, що на стадіях досудового розслідування і розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_3 не акцентував увагу на доказах, які підтверджують його психічне захворювання, з яким він боровся самотужки, займаючись самолікуванням і постійним вживанням заспокійливих медикаментозних засобів.

Вказує, що ОСОБА_3 має психічну хворобу, яка потребує лікування, а також можливим є також призначення йому після лікування медикаментозного та соціального реабілітаційного періоду під постійним наглядом фахових лікарів.

Звертає увагу, що 16 серпня 2024 року ОСОБА_3 поступив на стаціонарне лікування до КНП КОР «Київський обласний центр ментального здоров`я».

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_3 за медичним висновком військово-лікарської комісії від 07.10.2022 взагалі був не придатним до військової служби в десантно-штурмових військах (ДШВ), зокрема й у в/ч НОМЕР_1 , яка відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» № 1934-ХII за родом військ мала відноситись саме до військ ДШВ, адже не могла бути військами зв`язку та кібербезпеки.

Натомість суди цю норму законодавства не застосували, відповідних правових висновків щодо цього у своїх рішеннях не навели. За належного встановлення судами такої обставини не вбачався б склад інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення. Тому вбачаються підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Дослідивши зміст клопотання, суддя-доповідач вбачає, що достатніх підстав для зупинення виконання указаних вище вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду захисником не наведено з огляду на таке.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 430 Кримінального процесуального кодексу України суддя-доповідач після відкриття касаційного провадження без виклику сторін кримінального провадження вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

В ч. 4 ст. 532 КПК України зазначається, що судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Положенням ч. 2 ст. 21 КПК України передбачено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 535 КПК України, судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніше, як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної інстанції.

Зазначені вище строки є гарантією правової визначеності, яка є невід`ємною складовою принципу верховенства права.

З огляду на це, сам факт відкриття касаційного провадження не може бути підставою для зупинення виконання судового рішення.

Крім цього, не можуть бути достатніми для зупинення виконання чинних рішень місцевого та апеляційного судів підставами й доводи по суті поданої касаційної скарги, зокрема щодо наявності підстав для можливого скасування ухвалених судових рішень у касаційному порядку, адже ці доводи мають бути розглянуті в ході вже відкритого касаційного провадження, й висловлювати наперед позицію щодо обґрунтованості чи необґрунтованості цих доводів на стадії підготовки провадження до касаційного розгляду неможливо.

При цьому, як убачається зі змісту клопотання захисника ОСОБА_2 , більшість його доводів про необхідність зупинення виконання вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду стосуються того, що, на думку захисника, ОСОБА_3 має психічну хворобу, знаходиться на стаціонарному лікуванні в КНП КОР «Київський обласний центр ментального здоров`я», й виконання ухвалених судових рішень може призвести до негативних наслідків для здоров`я засудженого.

Стосовно цього суддя вбачає, що можлива (ймовірна) наявність у засудженої особи певних захворювань, в тому числі психічних, не є достатньою підставою для зупинення виконання чинних рішень місцевого та апеляційного судів, однак обґрунтованість даних про це може бути оцінена в ході касаційного провадження.

Враховуючи це, суддя не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання захисника.

У порядку підготовки до касаційного розгляду та керуючись положеннями ст.430 КПК України, суддя

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про зупинення виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 30 липня 2024 року щодо ОСОБА_3 .

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1