У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , законного представника - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання спеціально уповноваженого керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх старшого слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харцизьк Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, учня 9 класу Великоберезнянської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради, раніше судимого, у кримінальному провадженні № 0001473, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх старшого слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 подав до слідчого судді клопотання, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0001473, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2024.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 квітня 2024 року був засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та йому було призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік. Однак ОСОБА_4 належним чином не усвідомив значення своїх дій, їх суспільну небезпечність та караність та до закінчення випробувального строку вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Під час дії на території України воєнного стану, близько 02 години 30 хвилин 19 липня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, повторно, таємно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільну небезпечність та протиправність, за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом розбиття скла на дверях, які ведуть до технічного приміщення торгівельного центру, що розташовується за адресою: АДРЕСА_3 , проникли в середину приміщення. Проникнувши в середину торгівельного центру, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 піднялись на другий поверх будівлі торгівельного центру, після чого через нішу в перилах сходів між другим та першим поверхами будівлі проникли до приміщення магазину № 128 С Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО ФУД», що розташовується на першому поверсі торгівельного центру.

Знаходячись в середині магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», ОСОБА_4 в групі з ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, здійснили крадіжку тютюнових виробів та продуктів харчування зі стелажів, розміщених в торговому залі магазину. Викрадені продукти харчування та тютюнові вироби ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 упакували до трьох поліетиленових пакетів, після чого покинули приміщення магазину. Виконавши всі дії, які ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, останні розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_8 спричинили ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріального збитку на загальну суму 15583, 31 грн.

26 липня 2024 року спеціально уповноваженим керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх старшим слідчим слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітаном поліції поліції ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278, 298 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.07.2024; протоколом огляду місця події від 19.07.2024; протоколом огляду місця події від 20.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.07.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 22.07.2024; відомостю інвентаризації № 32 від 22.07.2024; протоколом огляду предмета від 23.07.2024.

Як зауважує слідчий, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування, зокрема це підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім того ОСОБА_4 , усвідомлює те що вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, який був визначений йому на підставі вироку Ужгородського міськрайонного суду за вчинення ним аналогічного кримінального правопорушення. Тому в разі ухвалення судом нового вироку за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення буде враховуватись покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, призначене йому попереднім вироком, що передбачатиме реальне позбавлення волі для ОСОБА_4 . Також ОСОБА_4 , відповідно до характеристики, наданої на нього сектором ювенальної превенції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, перебуває на обліку як дитина правопорушник. Дана особа потрапляла в поле зору даного відділу як така, що вчиняла кримінальні, адміністративні правопорушення та неодноразово втікала з дому та декілька днів була відсутня по місцю свого проживання. Окрім цього, ОСОБА_4 може незаконно впливати на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні. Так, 06 листопада 2023 року ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 , шляхом розбиття скла на магазині «Табакерка», що розташовується за адресою: АДРЕСА_3 проникли в середину приміщення та викрали звідти тютюнові вироби. За вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_4 було засуджено, а відносно ОСОБА_8 до суду скуровано клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру. 19 липня даними особами було вчинено крадіжку матеріальних цінностей з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по вул. Минайській, 16 «г». Таким чином, можна зробити висновок про те, що дані особи негативно впливають один на одного, що в результаті призводить до спільного вчинення ним кримінальних правопорушень. Так як на даний час вказані особи, ще не допитані, не визначена роль кожного у плануванні та вчиненні вказаного кримінального правопорушення та з метою недопущення вчинення нових кримінальних правопорушень існує потреба в обмеженні спілкування вказаних осіб між собою, а також їхньої ізоляції від суспільства загалом. У зв`язку з чим існує ризик незаконного впливу одного підозрюваного на іншого з метою дачі завідомо неправдивих показань. ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 вчинив ще одне кримінальне правопорушення, а саме 24.07.2024 близько 20 години 10 хвилин вчинив ще одне кримінальне правопорушення, а саме: крадіжку бездротових навушників та смарт годинника з приміщення магазину «Автора», що розташовується за адресою: АДРЕСА_3 . Відомості за даним фактом зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, на даний час триває його досудове розслідування, збір доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 . Тобто ОСОБА_4 , не робить належних висновків зі своєї кримінально-протиправної поведінки та свідомо продовжує вчиняти крадіжки матеріальних цінностей з магазинів на території м. Ужгород. Враховуючи дану обставину та те, що ОСОБА_4 схильний до втеч з місця свого проживання, проживає разом з матір`ю, яка не здатна забезпечити його належне виховання та контроль за його поведінкою, вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень являється тільки справою часу.

На думку слідчого, вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави, так як такі ним дотримані не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у виді тримання під вартою. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не забезпечать реальної можливості запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КК України.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харцизськ, Донецької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 9 класу Великоберезнянської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження, зауваживши на наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Також повідомив, що мати працює на заводі у м.Берегові, тому вдома часто перебуває сам, не має заробітку, часто втікав з дому.

Заслуханий у судовому засіданні начальник сектору ювенальної превенції відділу превенції Ужгородського РУП ГУНП ОСОБА_11 повідомила слідчому судді, що ОСОБА_12 перебував на профілактичному обліку як правопорушник близько року, бесіди з ним не дали результату. Зараз такий також перебуває на профілактичному обліку по рішенню Ужгородського міськрайонного суду, результатів нема, мати теж не має на нього впливу, такий часто не ночує вдома, займається бродяжництвом, вчиняє крадіжки, вживає алкоголь, викурює тютюнові вироби.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомила, що її син ОСОБА_4 не слухається її, уходить з дому, якщо його закриває, то зламує замки будь-якими інструментами. Коли йде з дому, то це на 3-4 дні, тиждень, коли його нема, то вчиняються крадіжки. Його додому привозить поліція, а після того він знову уходить. Сама працює на заводі з графіком 3 дні на роботі, 3 дні вдома, з чоловіком не проживає. Вдома він не буде сидіти.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив домашній арешт, повідомив, що може бути вдома, готувати собі їсти.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого, просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваному тільки 15 років, він ще не є втраченим для суспільства.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його законного представника, захисника, працівника ювенальної превенції, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001473, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

29.07.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.07.2024; протокол огляду місця події від 19.07.2024; протокол огляду місця події від 20.07.2024; постанову про визнання предмету речовим доказом у кримінальному провадженні від 23.07.2024; протокол огляду предмета від 23.07.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 23.07.2024, протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 22.07.2024; відомості інвентаризації № 32 від 22.07.2024; пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_8 вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04, рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Щодо такого є вирок Ужгородського міськрайонного суду від 18.04.2024 у справі №308/876/24, згідно з довідкою-характеристикою від 22.07.2024 неодноразово помічений у вчиненні адміністративних та кримінальних правопорушеь, перебуває на профілактичному обліку. ОСОБА_4 може впливати на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, зважаючи на вчинення злочину групою осіб. Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить вчинення іншого правопорушення таким.

У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Згідно з ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 його майновий та сімейний стан, та те, що підозрюваний є неповнолітнім, слідчий суддя вважає, що у зв`язку з наведеним та з урахуванням тяжкості злочину, його високого ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного та ризиків, встановлених слідчим суддею, останньому слід визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (3028 грн.), відповідно становить 60560 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками. При цьому слідчим суддею враховано розмір предмета злочину.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 29 липня 2024 року.

Встановити строк дії ухвали до 30 серпня 2024 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого чи прокурора за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби);

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 02 серпня 2024 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1