Справа № 202/4544/24
Провадження № 1-кп/202/1319/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

(в режимі ВКЗ)

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000755, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2024 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, Рівненської області, громадянина України, маючого середню освіту, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, який перебуває на посаді стрільця-номера обслуги десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «старший солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 20 лютого 2024 року близько 09 години 30 хвилин, перебуваючи за місцем тимчасової дислокації підрозділу НОМЕР_2 окремого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 , отримав усний наказ свого начальника заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 13 окремого десантно-штурмового батальйону частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , відданий на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 окремого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 № НОМЕР_3 від 01 лютого 2024 року, про висунення у складі з десантно-штурмової роти та 4 десантно-штурмової роти 13 окремого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 до 10 години 00 хвилин 20 лютого 2024 року на позицію «АУДІ» на околиці АДРЕСА_3 з метою недопущення прориву противника на напрямках «ЛИМАН ПЕРШИЙ» та «КУП`ЯНСЬК-ВУЗЛОВИЙ» завдання вогневого ураження противнику під час його висування, розгортання та атаки переднього краю, обладнання укриття для особового складу та місць відпочинку, а також недопущення його прориву в глиб оборони, відкрито відмовився виконувати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

08 липня 2024 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000755 від 13 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 беззастережно та у повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Також, сторонами угоди визначено та узгоджено покарання яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення. Так, ступінь і характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_8 при досудовому розслідуванні кримінального провадження щодо нього, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також характер і тяжкість обвинувачення, особу винного, беручи до уваги інтереси суспільства, а саме: призначення ОСОБА_8 необхідного й достатнього для його виправлення покарання і попередження вчинення ним нових злочинів. Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням ст.ст.: 69; 62 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, зокрема покарання у виді двох років позбавлення волі, яке на підставі ст. 62 КК України замінити на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців стоком на два роки. В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк остаточно призначеного покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 20 лютого 2024 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 3 ст. 424 КПК України Вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку: 1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; не роз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди; 3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода в апеляційному порядку, що визначені в ч. 4 ст. 394 КПК України, та в КПК України, обвинуваченому роз`яснено. Також наслідком укладання даної угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно угоди про визнання винуватості зобов`язання він в змозі реально; свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме дій, які виразились у непокорі, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, визнав та пояснив про скоєння ним кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.: 468-469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним правам інтересам або правам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив затвердити вказану угоду, призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні просили затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, допитавши сторони кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, та його дії кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 402 КК України.

З урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема щирого каяття обвинуваченого, активного сприяння ним розкриттю злочинну, з урахуванням особи винного, який є раніше не судимим, військовослужбовцем, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 слід призначити міру покарання, узгоджену сторонами про визнання винуватості із застосуванням положень ст.ст.: 62; 69 КК України.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.: 370; 373-374; 471-475; 615 ч. 15 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 липня 2024 року, укладену між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000755, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

Визнати виним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі встановленою санкцією статті у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два роки).

На підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання, що призначене засудженому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

В строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати строк тримання під вартою з 20 лютого 2024 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1