16.08.2024 Справа № 940/992/24
Провадження по справі № 1-кп/940/140/24
У Х В А Л А

16 серпня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві матеріали кримінального провадження № 0001823 від 19.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Черепин Тетіївського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:

На розгляді у Тетіївському районному суді Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного.

Кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Тетіївським районним судом Київської області.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не встановлено.

Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді кримінального провадження.

Разом з тим, у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у наступному.

Так, 18.05.2024 близько 20 години 00 хв. ОСОБА_4 разом із співмешканкою ОСОБА_6 та двома малолітніми дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою проведення дозвілля прийшли до сестри ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , яка проживає разом з ОСОБА_10 на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

19.05.2024 близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, в частині забезпечення спокійних умов відпочинку людей, що відпочивали поблизу, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки у суспільстві й інших соціальних цінностей, з метою самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб спровокував конфлікт з ОСОБА_10 , під час якого висловлювався нецензурною лайкою на адресу останнього.

З метою владнання конфлікту та його припинення ОСОБА_10 не реагував на спроби ОСОБА_4 самовиразитись шляхом його приниження, та словесно намагався заспокоїти ОСОБА_4 , що не зупинило хуліганські дії останнього, після чого, останній не реагуючи на осіб, які перебували поряд, на території домоволодіння, зокрема жінки та малолітніх дітей, наблизився до ОСОБА_10 та наніс близько трьох ударів руками в обличчя останньому, чим заподіяв останньому фізичний біль.

В цей час дії ОСОБА_4 намагались припинити ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , на що він, маючи злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку та продовження протиправних дій відносно присутніх, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав виражатися нецензурною лайкою в бік присутніх осіб.

З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_4 та забезпечення безпеки життю та здоров`ю оточуючих, його малолітня донька ОСОБА_7 викликала працівників поліції, які прибули на місце події о 01 год. 17 хв. З метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 покинув територію вказаного домоволодіння.

19.05.2024 близько 01 год. 55 хв., в той час як оперуповноважений відділу кримінальної поліції Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_11 разом із старшим слідчим слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_12 , прибувши на виклик ОСОБА_7 про вчинення домашнього насильства її батьком ОСОБА_4 , з`ясовували обставини події, на мобільний телефон ОСОБА_6 неодноразово телефонував ОСОБА_4 з вимогами прийти додому, на що остання відповіла, що прийде додому після спілкування з працівниками поліції.

В подальшому близько 02 години 15 хвилин працівник поліції ОСОБА_11 , почувши звук роботи мото транспорту та звуки, схожі на удари металу, вийшов із будинку на подвір`я, де побачив на дорозі ОСОБА_4 , на якого вказували свідки, як особу, що вчиняла хуліганські дії, який грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до правоохоронних органів, а також існуючих правил поведінки у суспільстві, побачивши працівника поліції, почав виражатись нецензурною лайкою та образливими лайливими словами в бік працівника поліції ОСОБА_11 . З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_4 , ОСОБА_11 висунув йому усну вимогу припинити хуліганські дії та зупинитись на тому місці, де він знаходиться.

В цей час ОСОБА_13 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_11 є працівником правоохоронного органу, почав стрімко рухатися до ОСОБА_11 , тим самим скорочуючи між ними відстань. На вимогу поліцейського ОСОБА_11 не наближатися ОСОБА_4 не реагував та, підійшовши до нього наніс не менше 2-х ударів заздалегідь заготовленим ножом, який тримав в правій руці, в область спини зліва, один з яких - пошкодив засіб пасивного захисту бронежилет, спричинивши колото-різане пошкодження, а один з яких - заподіяв ОСОБА_11 , який припиняв хуліганські дії, тілесне ушкодження у вигляді лінійної колото-різаної рани з рівними краями кінцями на межі верхньої третини лівої сідниці і попереку розміром 2.8*0,2 см, глибиною 4,0 см, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, зокрема ОСОБА_10 , наблизився до останнього, який в цей час знаходився при вході в господарську будівлю та, тримаючи в правій руці ніж, здійснив удар в область шиї, від якого ОСОБА_10 ухилився. В цей час, ОСОБА_11 побачивши, що ОСОБА_4 своїми діями створює загрозу життю та здоров`ю оточуючих, а також на попередження про наміри застосування вогнепальної зброї та 1 пострілу в гору не реагує, ОСОБА_11 застосував вогнепальну зброю, зробивши 1 постріл в напрямку ОСОБА_4 , чим припинив хуліганські дії останнього, завдавши останньому тілесне ушкодження у виді вогнепальної крізної рани правого колінного суглобу, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Грубе порушення громадського порядку в діях ОСОБА_4 виразилось в ускладненні впорядкованих функціональних відносин, тобто в ускладненні забезпечення спокійної суспільно корисної діяльності, побуту і відпочинку людей.

Явна неповага до суспільства в діях ОСОБА_4 виразилась у відкрито виражених діях, які були очевидні для нього та інших осіб, нехтуючи громадським порядком, елементарними правилами поведінки, моральності, добропорядності.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язані з опором представникові влади, вчинені із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Крім цього, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи Національної поліції, інші органи, які здійснюють правозастосовні та правоохоронні функції.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є: забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності, надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин ситуацій або внаслідок надзвичайних потребують такої допомоги.

Підпунктами 3 та 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено основні повноваження поліції, згідно яких поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення та здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

18.05.2023 оперуповноважений ВКП Білоцерківського РУП ГУНП Київській області капітан поліції ОСОБА_11 разом із старшим слідчим Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_12 , будучи згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейськими та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду i правоохоронних органів» працівниками правоохоронного органу, будучи у форменому одязі із знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, відповідно до розстановки сил та засобів, затвердженої начальником відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області заступили на добове чергування у складі слідчо-оперативної групи «Батут-430» відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та несли службу на службовому автомобілі марки «Renault» моделі «Express», д.н.з. НОМЕР_1 на синьому фоні.

Під час виконання вищевказаними працівниками поліції службових обов`язків, 19.05.2024 близько о 00 год. 30 хв. надійшло повідомлення на спецлінію «102» від ОСОБА_7 про вчинення протиправних дій її батьком ОСОБА_4 а адресою: АДРЕСА_2 .

Реагуючи на вказане повідомлення, працівник поліції ОСОБА_11 , який перебував в однострої зі знаками розрізнення працівника «Національної поліції України», екіпірований спеціальними засобами, табельною вогнепальною зброєю та закріпленим на бронежилеті нагрудним жетоном із зображенням спеціального номеру, спільно зі старшим слідчим капітаном поліції ОСОБА_12 приїхав на вказану адресу.

19.05.2024 близько 01 год. 55 хв., в той час як вказані працівники поліції з`ясовували обставини події, на мобільний телефон ОСОБА_6 неодноразово телефонував ОСОБА_4 з вимогами прийти додому, на що остання відповіла, що прийде додому після спілкування з працівниками поліції. Після вказаної розмови у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції, у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків.

В подальшому, близько 02 год. 20 хв. ОСОБА_11 , почувши звук роботи мото транспорту та звуки, схожі на удари металу, вийшов із будинку на подвір`я, де побачив на дорозі ОСОБА_4 , на якого вказували свідки, як особу, що вчиняла хуліганські дії, який грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до правоохоронних органів, а також існуючих правил поведінки у суспільстві, побачивши працівника поліції, почав виражатись нецензурною лайкою та образливими лайливими словами в бік працівника поліції ОСОБА_11 . З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_4 , ОСОБА_11 висунув йому усну вимогу припинити хуліганські дії, та зупинитись на тому місці, де він знаходиться.

В цей час ОСОБА_13 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_11 є працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції, у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків, почав стрімко рухатися до ОСОБА_11 , тим самим скорочуючи між ними відстань. На вимогу поліцейського ОСОБА_11 не наближатися, ОСОБА_4 не реагував та, підійшовши до нього, наніс не менше 2-х ударів, заздалегідь заготовленим ножом, який тримав в правій руці, в область бронежилет, спини зліва, 1 з яких пошкодив засіб пасивного захисту спричинивши колото різане пошкодження, а 1 з яких заподіяв ОСОБА_11 тілесне ушкодження у вигляді лінійної колото-різаної рани з рівними краями і кінцями на межі верхньої третини лівої сідниці і попереку розміром 2.8*0,2 см, глибиною 4,0 см, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, внаслідок чого останній впав та не зміг чинити опір.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 21.05.2024 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 16.07.2024 продовжено до 06 год. 30 хв. 19.08.2024.

Враховуючи наявність встановлених ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що на теперішній час не відпали та продовжують існувати, неможливості запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, прокурор просить продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, вказуючи, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки на території Білоцерківського району, що підтверджується тим, що останній одружений, має постійне місце проживання та реєстрації в Київській області, має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.

Вирішуючи заявлені клопотання прокурора про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу та захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, заслухавши учасників судового провадження, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що суд на цьому етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, таким чином, з огляду на наведені у клопотанні прокурора доводи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України.

Суд наголошує на тому, що поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Згідно з положеннями рішення Конституційного суду України від 08.07.2003 року за №14-рп/2003, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 21.05.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із строком дії до 17.07.2024.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 16.07.2024 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із строком дії до 19.08.2024.

У ході судового розгляду клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, продовжує існувати ризик ймовірності переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, зокрема тяжкого злочину, за вчинення якого обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення та засудження до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого до втечі.

Також, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 втік з місця вчинення кримінальних правопорушень та деякий час переховувався від працівників поліції.

З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку про існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_4 усе ж може переховуватися від суду.

Крім того, має місце ризик того, що обвинувачений з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини вчинення злочину, шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування із застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування, може незаконно впливати на свідків. Підтвердженням цього, є показання свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що 22.05.2024 до нього зверталась ОСОБА_14 , яка є співмешканкою ОСОБА_4 , та просила, щоб він змінив свідчення на користь ОСОБА_4 . Крім того зазначив, що 22.05.2024 до нього телефонувала захисник ОСОБА_4 , тиснула на нього та вимагала змінити показання на користь ОСОБА_4 .

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Крім того, суд вважає переконливими доводи прокурора про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 після вживання алкогольних напоїв починає вести себе агресивно, створює конфліктні ситуації з оточуючими, полюбляє сперечатися і ці суперечки призводять до бійок. Більш того, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачувається у вчиненні двох злочинів, зокрема тяжкого, що у своїй сукупності свідчить про наявність ризику, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, суд звертає увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності» за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При вирішенні питання щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу суд зазначає таке.

Так, зокрема, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований до ОСОБА_4 з огляду на високий ступінь ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, наявність ризику впливу на свідків та потерпілого, переховування від суду.

Також не може бути застосована до обвинуваченого особиста порука, оскільки відсутні будь-які відомості про осіб, які, заслуговуючи на довіру у суду, можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу.

Не може бути застосована до ОСОБА_4 і застава, оскільки ОСОБА_4 не має офіційного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні, зокрема тяжкого злочину.

Зрештою, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 і запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з огляду на наявність високого ступеню ризиків випливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від суду.

Відтак, з огляду на зазначене, на переконання суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, до обвинуваченого ОСОБА_4 є недостатнім для запобігання встановленим ризикам.

Крім того, будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом не встановлено та не доведено обвинуваченим.

Більш того, будь-яких обставин, які б унеможливлювали подальше утримування ОСОБА_4 під вартою, суду не надано, скарг та заперечень щодо перебування саме під цим запобіжним заходом від обвинуваченого не надходило.

З огляду на викладене та доведеність прокурором наявності підстав вважати, що на час розгляду клопотання продовжують існувати ризики вчинення дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, не визначає розмір застави, оскільки інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, вчинено із застосуванням насильства.

Крмі того, при вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу суд зазначає, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою з огляду на наявність високого ступеню ризиків переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 .

Отже, з огляду на зазначене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та не зможе запобігти встановленим ризикам, які наразі не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Керуючись статтями 2, 27, 31, 177, 178, 183, 194, 314- 316 КПК України, суд

постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні № 0001823 від 19.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, на 14 годину 30 хвилин 21 серпня 2024 року в приміщенні Тетіївського районного суду Київської області.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тетіївського районного суду Київської області.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_15 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 жовтня 2024 року включно без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу - відмовити.

Викликати для участі в судовому засіданні прокурора, захисника обвинуваченого, потерпілого, доставити конвоєм обвинуваченого.

Визначити строк дії ухвали в частині продовження запобіжного заходу - до 14 жовтня 2024 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду буде виготовлено та оголошено о 10 год. 40 хв. 19 серпня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1