Справа № 626/2660/24
Провадження № 1-кс/626/1205/2024
УХВАЛА

30 липня 2024 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Панасівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який підозрюється в вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 . Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000560 від 20.05.2024 року ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, посягаючи на громадську безпеку в частині убезпечення від порушення правил обороту вогнепальної зброї та боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, у невстановлені слідством дату, час та спосіб, придбав та переніс до себе додому за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , корпус ручної гранати та запал до неї, які зберігав вдома з метою подальшого збуту.

Так, 29.05.2024 близько 18:55 год. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на збут боєприпасів без передбаченого законом дозволу, перебуваючи поблизу нежитлового приміщення в АДРЕСА_2 , незаконно збув ОСОБА_6 . корпус ручної гранати m50 промислового способу виготовлення, запал до ручної гранати JVA 1634 промислового способу виготовлення, який являється вибуховим пристроєм, не призначеним для ураження живої сили, що у своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпус гранати m50 з запалом JVA 1634 утворюють ручну гранату m50, яка відноситься до категорії боєприпасів. Від ОСОБА_6 за збутий боєприпас - ручну гранату m50, ОСОБА_4 отримав грошові кошти в сумі 4000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України, тобто в незаконному носінні, зберіганні, придбанні та збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому слід врахувати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

30.07.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Підозрюваний може незаконно впливати на свідків, потерпілого, (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України).

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на ризики передбачені ст. 177 КПК України, які підтверджуються наданими до суду матеріалами клопотання. Підозрюваний ОСОБА_4 , заперечував проти застосування запобіжного заходу увигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників судового провадження, прийшов до наступного висновку: органом досудового розслідування Красноградського РВП ГУНП в Харківській області 20.05.2024 року внесена інформація за № 0000560 до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручене 30.07.2024 року, допитано свідків, потерпілого.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров"я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключного у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

Відповідно до п.3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та не заперечує факт вчинення 29 травня 2024 року кримінального правопорушення.

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_4 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваного встановлено, що він є громадяниним України, має зареєстроване та постійне місце проживання, раніше не судимий. З цих підстав, є незначним ризик того, що підозрюваний, під важкістю відповідальності, переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду або вчинить інше кримінальне правопорушенняу.

При цьому суд звертає увагу, що не надано доказів того, що існують ризики, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків.

У відповідності до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе, передбачені пунктом 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м"який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено, що наявним ризикам не можливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, серед яких, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При вирішенні питання щодо переліку обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя також враховує тяжкість, предмет та спосіб вчинення кримінального правопорушення, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, достатність запобіжного заходу для запобігання ризику перешкоджання кримінальному провадженню.

У відповідності до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням всього викладеного, слідчий суддя вважає, що не надано достатніх доказів щодо необхідності застосування до підозрюваного такого суворого запобіжного заходу як взяття під варту і можливо застосувати стосовно ОСОБА_4 більш м"який запобіжний захід. На думку слідчого судді, саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З урахуванням вимог ч. 7 ст. 194 КПК України, відповідно до якої обов"язки, передбачені частиною пятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців, а також враховуючи положення ст. 219 КПК України, строк дії покладених на підозрюваного обов`язків слід визначити до 27 вересня 2024 року.

На підставі ст.ст.176,177,178,181,183,184,193,194,196,309 КПК України слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого Красноградського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, в період часу з 22-ї години до 06-ї години до 27 вересня 2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування з свідками; в період часу з 22-ї години до 06-ї години не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк перебування під домашнім арештом ОСОБА_4 до 27 вересня 2024 року.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники поліції, що здійснюють контроль за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з"являтися у житлове приміщення цієї особи, вимагати надавати будь-яких пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1