Провадження №1-кс/751/2670/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання клопотання старшої слідчої відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Старша слідча відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000240 від 06.09.2023, за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

У вчиненні кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 14.11.2024 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та того ж дня затримано у порядку ст. 615 КПК України.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно об`єкти нерухомого майна ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_1 , у розмірі однієї частки та квартира АДРЕСА_2 (у розмірі 1/2 частки).

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання у даному кримінальному провадженні в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на квартири, які належать ОСОБА_5 , заборонивши останньому відчужувати вказане майно.

У судове засідання слідча та прокурор не прибули, слідча надала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна, підозрюваний ОСОБА_5 у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України в судове засідання не викликався, оскільки слідчою доведено наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи його довірені особи можуть передати або відчужити належне йому майно на користь третіх осіб, тому повідомлення підозрюваного про розгляд у суді клопотання про накладення арешту на його майно може зашкодити збереженню такого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового розгляду клопотання за допомогою технічних засобів, згідно ст. 107 КПК України, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з пп. 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000240 від 06.09.2023, за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

14.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 на праві власності в цілому належить квартира АДРЕСА_1 .

Також ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності (1/2) належить квартира АДРЕСА_2 .

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що вказане у клопотанні майно належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 та може підлягати конфіскації у випадку визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Ураховуючи вищезазначені обставини, а також розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як додаткового виду покарання, запобігання можливості його відчуження, слідчий суддя дійшов висновку, що є всі правові підстави для накладання арешту на майно ОСОБА_5 , із забороною відчуження та розпорядження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 175, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною відчуження та розпорядження, а саме на:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , у розмірі 1/1 частки;

- 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що підозрюваний, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання слідчому судді про скасування арешту майна повністю або частково. За клопотанням вказаних осіб арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий cуддя ОСОБА_1