Справа № 646/6391/23
№ провадження 1-кп/646/309/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001109 від 25.05.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 402, ч. 4 ст. 408 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування посилався на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й те, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив зменшити ОСОБА_6 розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечував щодо клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання та вважає доведеним висновок про існування ризиків, зазначених у клопотанні та наявність підстав для продовження запобіжного заходу, заслухавши обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

29.08.2023 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 затримано за місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . в порядку ст. 208 КПК України

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 року застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, а саме до 27.10.2023 року та визначено суму застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 214720,00 гривень.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.10.2023 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 60 днів, тобто до 23.12.2023 року, з правом внесення застави, розмір та порядок якої визначено ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 30.08.2023 року, яка ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.11.2023 року - залишена без змін.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.12.2023 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 60 днів, тобто до 15.02.2024 року, з правом внесення застави, розмір та порядок якої визначено ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 30.08.2023 року, яка ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.01.2024 року- залишена без змін.

Після чого ухвалою колегії суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова неодноразово продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 60 днів, останній раз 26.06.2024, з правом внесення застави, розмір та порядок якої визначено ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 30.08.2023 року.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Наявність вищезазначених ризиків обґрунтовується наступним:

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 408 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення від даного покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Вказана обставина створює передумову уникнути підозрюваному ОСОБА_6 кримінальної відповідальності та переховуватися від органу досудового розслідування або суду.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на свідків існує у зв`язку із тим, що свідки є співслужбовцями ОСОБА_6 , шляхом їх вмовлянь з метою давати показання на свою користь, так як більшість із свідків є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , Збройних Сил України та разом проходять військову службу в одній і тій же військовій частині разом з ОСОБА_6 . До того ж, показання свідків надані на досудовому слідстві не мають для суду наперед встановленої сили. Натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_6 незаконно впливати свідків у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо, здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то зі спливом часу та за відсутності будь яких нових доводів прокурора, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність цього ризику на цей час.

Окрім цього, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, а також активних бойових дій в м. Харкові та Харківській області, може спонукати ОСОБА_6 до втечі до іншого міста, населеного пункту, або навіть до іншої країни, щоб переховуватися від суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Що стосується розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, який визначався слідчим суддею під час вирішення питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то суд приходить до наступного.

Розмір застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_6 у сумі 214'720 грн. (що дорівнює 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб) був визначений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 року.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розмір застави повинен оцінюватись в першу чергу з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (рішення у справах «Гафа проти Мальти», «Мангурас проти Іспанії», «Ноймайстер проти Австрії»).

Крім того, у практиці ЄСПЛ відображено критерій визначення судом належного розміру застави. Так, Суд вказує на те, що той факт, що затриманий залишається під вартою після прийняття рішення про можливість звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не виявили необхідної ретельності при встановленні належного розміру застави (рішення у справах «Гафа проти Мальти», «Колакович проти Мальти»).

Отже, той факт, що після визначення розміру застави ОСОБА_6 тривалий час (протягом року) залишається під вартою свідчить про те, що такий розмір є надмірний.

Це фактично перетворює запобіжний захід, застосований до обвинуваченого, у безальтернативний, що суперечить положенням статті 29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст.176 КПК України,.

Визначення розміру застави повинно переслідувати реальну легітимну мету, а не носити формальний характер через неможливість реалізувати обвинуваченим право внести заставу.

У противному випадку це бути суперечити цілям правосуддя.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин та особистої ситуації обвинуваченого суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру застави, визначеного ухвалою слідчого судді від 30.08.2023р. до 60'560 грн., що становить 20 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що така сума, з однієї сторони, надає реальну можливість обвинуваченому (або іншій особі - заставодавцю) внести заставу, а з другої сторони, з урахуванням сімейного та майнового стану обвинуваченого є достатньою гарантією його належної процесуальної поведінки.

При продовженні запобіжного заходу судом враховано також вік обвинуваченого, сімейний стан, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу обвинуваченого, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Також слід зазначити, що продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення останнім незаконного впливу на свідків та запобігання вчинення інших кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для продовження запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Колегія суддів вважає, що наведені прокурором у судовому засіданні підстави продовження строку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування на даний час не змінилися.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вищеперелічених ризиків.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На підставі вищевикладеного, клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 199, 331 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 14.10.2024 року (включно).

Змінити розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 30.08.2023, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 214720,00 гривень на двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 60560,00 гривень.

Строк дії ухвали до 14.10.2024 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено 16.08.2024 року о 15-25 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3