Справа № 127/2661/23
Провадження № 1-кп/127/78/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000387 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Даньківка Іллінецького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2021 року близько 17:10 год. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним рейсовим автобусом «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , сполученням «Вінниця-Леухи», рухаючись по території автостанції «Східна», що по АДРЕСА_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого вчасно не виявив пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автобуса, хоча мав об`єктивну можливість це зробити, в момент виникнення небезпеки для його руху своєчасно не зменшив швидкість керованого транспортного засобу аж до його зупинки, та при подальшій зміні напрямку руху праворуч допустив наїзд на вказаного пішохода.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 від отриманих травм загинула на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 768 від 30.09.2021 року, в ОСОБА_8 виявлено сполучну травму тіла - закрита травма грудей та живота (крововилив в м`яких тканинах грудей з обох сторін, розрив ключично-акроміального з`єднання зліва, множинні переломи ребер з обох сторін з ушкодженням пристінкової плеври з обох сторін з утворенням гемотораксу, розрив серцевої сорочки, розрив правого шлуночка, множинні розриви обох легень, розрив печінки, розрив селезінки, розрив міжхребцевого з`єднання в поперековій ділянці, розрив крижово-клубового з`єднання справа, перелом лобкової та клубової кісток справа; перелом зовнішньої кісточки правої малогомілкової кістки; синці та садна голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок; рани лівої верхньої кінцівки та правої нижньої кінцівки.

Сполучна травма тіла у ОСОБА_8 утворилась від дії тупих твердих предметів, що діяли зі значною силою, за обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.08.2021 р.

Смерть ОСОБА_8 настала від сполучної травми тіла, яка мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження як небезпечного для життя в момент спричинення і стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Відповідно до висновку судової комісійної транспортно-трасолого- автотехнічної експертизи № КСЕ-19-22/25151; 21131/22-52 від 25.10.2022 року, у заданій дорожній обстановці водій автобуса «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Водій автобуса «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Дії водія автобуса «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_5 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (зі змінами та доповненнями), згідно з якими: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення ОСОБА_5 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - настанням смерті ОСОБА_8 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при зазначених вище обставинах не визнав, надав суду наступні показання. На той час він працював водієм, керував автобусом за маршрутом «Леухи Вінниця» протягом семи років. водійський стаж в нього з 1980 року, перевезенням пасажирів він займався з 2013 року.

13.08.2021 року він приїхав на автостанцію до місця висадки пасажирів, де всі пасажири вийшли. Далі він поїхав від місця висадки пасажирів, щоб розвернутися та зупинитися на резервній платформі. Наближаючись до платформи, він побачив постать людини перед самим корпусом його автобуса і одразу почав гальмувати. Наїзду він не відчув. Однак, уникнути наїзду на потерпілу йому не вдалося. Дуже шкодує про те, що сталося.

Він побачив потерпілу в момент, коли вже закінчував маневр розвороту. Перешкод для закінчення маневру в нього не було. Під час руху він дивився на бордюр, біля якого мав намір припаркувати автобус.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 надав суду наступні показання. Загибла його донька. Їй було 44 роки, вона працювала медсестрою. Однієї п`ятниці 2021 року в п`ятницю його дочка мала їхати до них на вихідні. Близько 17 години до нього зателефонував слідчий і сказав, що його донька загинула. Він зі своїм сином поїхали у м. Вінницю на місце ДТП.

На місці події він бачив ОСОБА_5 . Останній сказав, що він не бачив як його дочка потрапила під його автобус, потім розвернувся і пішов від нього. Жодного разу ОСОБА_5 не попросив вибачення, а навпаки поводився так, ніби це він зробив йому щось погане.

Після похорону ОСОБА_5 з дружиною приїхали до них додому, однак його дочки вигнали останніх з подвір`я.

На його слова про відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_5 сказав, що грошей в нього немає, тому краще він відсидить у тюрмі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав суду наступні показання. 13.08.2021 року він перебував біля лавки на автобусній станції та бачив, як жінка не встигла на автобус, який відправився о 16:45 год. Тому остання пішла в парк навпроти автостанції та сиділа там на лавці. Жінка була одягнена у яскравий одяг, тому була помітною.

Через деякий час ОСОБА_10 під`їхав на першу платформу, а жінка продовжувала сидіти на лавці і говорити по телефону. Потім жінка встала і швидко пішла в бік платформи, продовжуючи говорити по телефону. ОСОБА_10 мав їхати в с. Леухи. Як він зрозумів, жінка теж мала їхати в Леухи.

Моменту ДТП він не бачив, тільки почув якусь метушню, вигуки «куди їхав». Потім він побачив, що вищевказана жінка лежить під автобусом ОСОБА_5 . Останній був у шоковому стані.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надав суду наступні показання. Того дня він їхав додому, підійшов до мийки та бачив, як автобус, під керуванням ОСОБА_5 , з вул. Ватутіна заїжджав на територію Східного автовокзалу. Водій спочатку їхав прямо, потім змінив рух поїхав ліворуч, а далі різко повернув вправо. В цей же час з боку парку зліва від автобуса йшла жінка. В руках жінки був мобільний телефон, вона закінчила розмову ще в парку і йшла до платформи тримаючи телефон в руці. До здійснень маневрів автобусом жінка рухалася паралельно до нього. В момент, коли автобус різко повернув ліворуч (тобто, в її бік), жінка стала бігти від автобуса, щоб уникнути зіткнення. В цей момент водій різко повернув праворуч і наїхав на жінку. Він почав кричати, але водій не зупинився. Люди, які це бачили почали кричати і лише тоді водій зупинився. Коли він підійшов ближче, то побачив, що жінка лежить під заднім правим колесом автобуса.

На його думку водій мав би бачити потерпілу, оскільки вона йшла звичним для людей маршрутом виходячи з парку рухалася до платформи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надав суду наступні показання. Одного дня наприкінці серпня 2021 року він перебував на автостанції «Східна». Він стояв за 50-70 метрів від місця наїзду. Він побачив як автобус «Еталон» заїжджав на платформу, рухаючись прямо. Перпендикулярно до автобуса йшла жінка з сумкою, пакетом і телефоном біля скроні. Жінка рухалася від дороги в бік платформи швидким кроком. Він побачив жінку на відстані 15-20 метрів від автобуса. Для водія автобуса перешкод побачити пішохода не було.

Жінка потрапила під крило автобуса, проте автобус продовжив рух. Люди почали кричати, тоді водій зупинився, а жінка уже була під задніми колесами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав суду наступні показання. 13.08.2021 року в п`ятницю він мав здійснювати рейс автобусом з м. Вінниці у с. Леухи. До нього підійшла жінка. Після спілкування, вони домовилися, що жінка поїде на його автобусі о 17:20 год. Жінка залишила сумки в його автобусі і пішла в парк. Він під`їхав на першу платформу та чекав свого часу відправки. Він бачив, як ОСОБА_5 заїхав на автостанцію, висадив пасажирів при в`їзді та поїхав на розворот.

Моменту наїзду він не бачив. Він почув крик, вибіг та побачив, як автобус ОСОБА_5 зупинився, а жінка, яка залишила в його автобусі сумки, лежить під заднім колесом автобуса ОСОБА_5 . Як жінка туди потрапила він не може пояснити, оскільки не бачив самої події дтп.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надала суду наступні показання. Вона працює диспетчером на автостанції. Моменту ДТП вона не бачила, оскільки в цей час була в бухгалтерії. Коли вона вийшла, то на місці події вже була швидка допомога. Автобус ОСОБА_5 стояв таким чином, що можна було зрозуміти, що він здійснював маневр розвороту. Потерпіла лежала під автобусом, голова була під правим заднім колесом.

Зазвичай, коли пасажир йде до автобуса з парку, то він має пройти близько 20-30 метрів через проїжджу частину до платформи, де люди сідають на автобуси.

Того дня ОСОБА_5 приїхавши на станцію, мав висадити пасажирів, розвернутися і їхати на заправку. Наступний рейс у ОСОБА_5 мав відбутися з виїздом з автостанції о 18:45 год. з першої платформи. До його рейсу було ще багато часу, тому він мав право заїхати на резервну платформу.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_14 наданий ним експертний висновок підтримав.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_15 наданий ним експертний висновок підтримав, суду повідомив, що ДТП відбулося на проїжджій частині. Небезпека для руху для водія виникає, коли пішохід змінив темп руху.

В судовому засідання експерт ОСОБА_16 наданий ним експертний висновок підтримав, суду повідомив, що небезпека для водія виникла тоді, коли пішохід прискорився. Якби не було прискорення, то траєкторії руху автобуса і пішохода не перетнулися і ДТП не відбулося б.

В момент зміни швидкості руху пішоходом відстань між ним та автобусом була два метри. З вихідних даних вбачається, що гальмування не було. В момент, коли автобус розпочинав маневр, пішохід була в полі його зору.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_17 наданий ним експертний висновок підтримав, суду повідомив наступне. Виходячи з усіх даних небезпека виникає для водія на відстані зупиночного шляху до місця зіткнення. Водій автобуса мав реагувати на зміну дорожньої обстановки, відповідно до п. 12.3 ПДР України. Водій автобуса не оцінював дії пішохода. В даному випадку пішохід не мав перевагу в русі, оскільки він створював небезпеку для автобуса. Водій автобуса не мав технічної можливості уникнути наїзду, оскільки він виявив небезпеку на відстані, яка менша за його гальмівний шлях. Однак, водій мав діяти так, щоб забезпечити можливість для пішохода залишити межі його динамічного коридору. Водій не повинен був виконувати маневр до того, як зникне небезпека.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_18 наданий ним експертний висновок підтримав, суду повідомив наступне. Пішохід перебував в полі зору водія 15,56 секунд до моменту наїзду. За цей час водій автобуса мав врахувати дорожню обстановку і контролювати свій рух, враховуючи, що пішохід наближається до його траєкторії руху. Час реакції для водія становить 0,6 секунди, оскільки водій весь час бачив пішохода, тобто був попереджений візуально про те, що на проїжджій частині перебуває пішохід. Саме тому, що водій тривалий час мав можливість спостерігати за пішоходом, то відповідно і мав вжити заходів для забезпечення безпечного проїзду.

В судовому засіданні були досліджені документи, надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- витяг з ЄРДР;

- постанови про призначення експертиз;

- висновок експерта № 5674 від 16.06.2022 року, відповідно до якого в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автобуса БАЗ ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. Небезпека для руху водію автобуса ОСОБА_5 виникає з моменту зміни темпу руху пішохода (прискорення). В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автобуса ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання ним вимог п. 12.3 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автобуса ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням ДТП;

- висновок експерта № СЕ-19/102-21/11962-ІТ від 09.09.2021 року, відповідно до якого в задані дорожній обстановці дії водія автобуса БАЗ-А079.23, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.3 ПДР України. Наїзд на пішохода ОСОБА_8 автобусом БАЗ-А079.23, д.н.з. НОМЕР_1 , стався на проїзній частині території автостанції «Східна» в м. Вінниця перед початком утворення слідів волочіння позначеного на схемі ОМДТП під № 3. В ситуації, яка склалася, при вказаних в постанові про призначення експертизи та відповіді на клопотання експерта комплексі вихідних даних, водій автобуса БАЗ-А079.23 ОСОБА_5 не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автобуса БАЗ-А079.23 до смуги руху пішохода, проте дати відповідь в категоричній формі не видається за можливе, по причинах вказаних в дослідницькій частині;

- висновок експерта № 6617/6618/21-21 від 24.11.2021 року, відповідно до якого в заданій дорожній ситуації водій автобуса «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був керуватися технічними нормами вимог п. 12.3 ПДР України. В заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_5 в момент зміни напрямку руху праворуч до посадкової платформи за умови, що мав об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася в його полі зору повинен був діяти у відповідності до норм вимог п. 12.3 ПДР України з технічної точки зору, з моменту скорочення величини безпечного бічного інтервалу до смуги руху автобуса, що складає у відповідності до норм вимог п. 13.1 ПДР України величину близько 0,8 метра при русі пішохода без зміни темпу руху чи з моменту зміни темпу руху пішохода, про що є відомості в матеріалах провадження. В заданій дорожній ситуації, відповідно до норм п. 1.10 ПДР України, небезпека для руху для водія виникає з моменту появи пішохода у полі зору водія та зміни темпу руху пішоходом. В заданій дорожній ситуації водій автобуса БАЗ А079.23, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не мав технічної можливості зупинити автобус до смуги руху пішохода шляхом виконання норм вимог п. 12.3 ПДР України. В заданій дорожній ситуації в діях водія автобуса БАЗ А079.23 ОСОБА_5 невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходилися у причинному зв`язку з виникненням події ДТП, не вбачається, в діях пішохода ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п. 4.1, п. 4.7 ПДР України ПДР України, які з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП;

- протокол огляду місця ДТП від 13.08.2021 року з ілюстративною таблицею;

- висновок медичного огляду на стан сп`яніння № 1945 від 13.08.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_5 на момент огляду був тверезий;

- висновок експерта № 768 від 30.09.2021 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлено сполучну травму тіла - закрита травма грудей та живота (крововилив в м`яких тканинах грудей з обох сторін, розрив ключично-акроміального з`єднання зліва, множинні переломи ребер з обох сторін з ушкодженням пристінкової плеври з обох сторін з утворенням гемотораксу, розрив серцевої сорочки, розрив правого шлуночка, множинні розриви обох легень, розрив печінки, розрив селезінки, розрив міжхребцевого з`єднання в поперековій ділянці, розрив крижово-клубового з`єднання справа, перелом лобкової та клубової кісток справа; перелом зовнішньої кісточки правої малогомілкової кістки; синці та садна голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок; рани лівої верхньої кінцівки та правої нижньої кінцівки. Сполучна травма тіла у ОСОБА_8 утворилась від дії тупих твердих предметів, що діяли зі значною силою, за обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.08.2021 року;

- протокол огляду трупа ОСОБА_8 від 14.08.2021 року;

- висновок експерта № 144 від 16.09.2021 року, відповідно до якого досліджувався одяг потерпілої ОСОБА_8 . Експертом встановлено, що пошкодження одягу мають ознаки, характерні для ДТП;

- протокол проведення слідчого експерименту від 16.08.2021 року за участю свідка ОСОБА_11 , відповідно до якого останній розповідав про обставини ДТП та показував на місцевості, де саме відбулася ДТП;

- протокол проведення слідчого експерименту від 27.08.2021 року за участю свідка ОСОБА_11 , відповідно до якого останній розповідав про обставини ДТП та показував на місцевості, де саме відбулася ДТП;

- висновок експерта № СЕ-19/102-21/14177-ІТ від 10.11.2021 року, відповідно до якого рульове керування, робоча гальмівна система автобуса марки «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходяться у працездатному стані;

- висновок експерта № КСЕ-19-22/25151; 21131/22-52 від 25.10.2022 року, відповідно до якого у заданій дорожній обстановці водій автобуса марки «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У заданій дорожній обстановці небезпека для руху водію автобуса марки «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 виникає в момент, коли останній знаходиться на відстані, яка дозволяє зупинити даний транспортний засіб до траєкторії руху пішохода (отже, як крайній випадок на відстані зупиночного шляху автобуса). Водій автобуса «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. Дії водія автобуса «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди;

- рішення координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України від 28.01.2022 року.

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в судовому засіданні з огляду на таке.

Так, ОСОБА_5 не заперечував факт того, що він 13.08.2021 року, перебуваючи на автостанції «Східна», керуючи автобусом марки «БАЗ», після висадки пасажирів, здійснював маневр розвороту для можливості в подальшому зупинитися на резервній платформі. В той час як він наближався до платформи перед самим автобусом він помітив постать, почав гальмувати, наїзду не відчув. Він не мав перешкод для огляду, однак потерпілу не бачив взагалі.

Суд критично оцінює такі показання ОСОБА_5 , вважає їх неправдивими, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 12.3 ПДР України у разі виникнення перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Однак, як вбачається із показань ОСОБА_5 , він пішохода ОСОБА_8 взагалі не бачив, а помітив якусь постать безпосередньо перед автобусом і одразу його зупинив. При цьому ОСОБА_5 стверджує, що він виконував маневр заїзду на резервну платформу. Такі його показання в сукупності з показаннями всіх свідків-очевидців події ДТП дають суду підстави вважати, що ОСОБА_5 не стежив за дорожньою обстановкою, його увага була зосереджена на краю резервної платформи, до якої він мав заїхати, ставши боком. Саме тому він не дивися на іншу частину дороги і не бачив пішохода ОСОБА_8 , хоча перешкод цьому не було. Вона рухалася по відкритій місцевості, на якій жодного транспортного засобу, крім автобуса ОСОБА_5 не було. Тобто він об`єктивно був спроможний виявити перешкоду у вигляді пішохода ОСОБА_8 на своєму шляху і вжити відповідних заходів для уникнення наїзду, однак в порушення п. 12.3 ПДР України цього не зробив.

Всі свідки, які були очевидцями події та були допитані в судовому засіданні стверджували, що складності дорожніх умов на той час не було, дорога (територія автостанції) добре проглядалася, була світла пора доби, гарна погода, на автобусній станції на шляху руху автобуса не було інших транспортних засобів, чи інших перешкод, які б унеможливили виявлення пішохода на проїжджій частині.

Свідок ОСОБА_11 стверджував, що ОСОБА_5 , керуючи автобусом, спочатку їхав по території автостанції прямо, потім повернув ліворуч, а далі різко повернув праворуч. До здійснень вказаних маневрів автобусом, ОСОБА_8 рухалася паралельно до автобуса. Коли автобус різко повернув ліворуч, в бік потерпілої, остання почала бігти від автобуса, щоб уникнути зіткнення. В цей момент водій різко повернув праворуч і наїхав на жінку. При цьому, водій не зупинився, аж поки не почув крики людей.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засідання стверджувала, що на автостанції «Східна» пішоходи, яким потрібно перейти з парку до платформи мають йти проїжджою частиною. Саме так рухалася ОСОБА_8 . Враховуючи, що ОСОБА_5 до моменту ДТП працював на вказаному маршруті близько семи років (як він стверджував у своїх показаннях), безліч разів перебував на автостанції, знав, як саме там був організований рух, то ОСОБА_5 мав знати, що траєкторії руху автобусів та пішоходів перетинаються на проїжджій частині території автостанції.

Свідок ОСОБА_12 стверджував, що перешкод побачити пішохода у водія автобуса не було.

Свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_9 також повідомили, що на автостанції на проїзній частині не було інших транспортних засобів та інших пішоходів, крім потерпілої, яка рухалася в бік платформи.

Зі свідком ОСОБА_11 16.08.2021 року та 27.08.2021 року, було проведено слідчі експерименти, в ході яких останній детально показував на автостанції, як саме відбулася ДТП.

Винуватість ОСОБА_5 також підтверджується документами, дослідженими в ході судового розгляду, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.08.2021 року, в якому зафіксовано, що слідів екстреного гальмування не було, проте наявний слід волочіння трупа, що підтверджує факт того, ОСОБА_5 побачив потерпілу вже безпосередньо перед автобусом. Це підтверджується і показаннями ОСОБА_5 в судовому засіданні.

У даному кримінальному провадженні було проведено ряд автотехнічних експертизи різними експертами, за результатами яких у висновках експертів встановлено суттєві розбіжності.

Так відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-21/11962-ІТ від 09.09.2021 року, складеного завідувачем сектором автотехнічних досліджень ОСОБА_14 , в задані дорожній обстановці, при вказаних в постанові про призначення експертизи та відповіді на клопотання експерта комплексі вихідних даних, водій автобуса БАЗ-А079.23 ОСОБА_5 не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автобуса БАЗ-А079.23 до смуги руху пішохода. Разом з тим експерт зазначив, що дати відповідь в категоричній формі не видається за можливе, з причин, вказаних в дослідницькій частині. Для вирішення питання про невідповідність дій водія вимогам ПДР України необхідна оцінка всіх обставин по справі.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_14 свій висновок підтримав, однак чітко не зміг пояснити, чиї саме дії стоять в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП, чого і не зазначено у висновку, тому суд не може брати такий висновок до уваги по причині його неконкретності, нечіткості, а також відсутності відповіді на ряд поставлених слідством питань.

Відповідно до висновку експерта № 5674 від 16.06.2022 року, складеного старшим експертом ОСОБА_16 , в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автобуса БАЗ ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. Небезпека для руху водію автобуса ОСОБА_5 виникає з моменту зміни темпу руху пішохода (прискорення). В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автобуса ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання ним вимог п. 12.3 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автобуса ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Однак, у вказаному висновку експерт ОСОБА_16 не відповів на запитання про те, чиї дії стоять в причинному зв`язку з наслідками ДТП.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_16 вказав, що в момент, коли автобус розпочинав маневр, пішохід була в полі його зору.

Суд вважає, що висновок експерта № СЕ-19/102-21/11962-ІТ від 09.09.2021 року не може бути врахований як доказ невинуватості ОСОБА_5 , оскільки має розпливчасті формулювання, не конкретні відповіді на питання, що були поставлені слідчим в постанові про призначення експертизи, а питання, яке є фактично головним, що стояло перед експертом, зокрема, чи мав водій автобуса БАЗ ОСОБА_5 технічну можливість уникнути наїзду на пішоході ОСОБА_8 за умови виконання п. 10.1 ПДР України» взагалі залишилося невирішеним, тому що як зазначив експерт «позбавлено логічного сенсу». В судовому засіданні експерт ОСОБА_16 теж не надав чіткої відповіді на це питання.

Відповідно до висновку експерта № 6617/6618/21-21 від 24.11.2021 року, який складений судовим експертом ОСОБА_15 , в заданій дорожній ситуації водій автобуса «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був керуватися технічними нормами вимог п. 12.3 ПДР України. В заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_5 в момент зміни напрямку руху праворуч до посадкової платформи за умови, що мав об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася в його полі зору повинен був діяти у відповідності до норм вимог п. 12.3 ПДР України з технічної точки зору, з моменту скорочення величини безпечного бічного інтервалу до смуги руху автобуса, що складає у відповідності до норм вимог п. 13.1 ПДР України величину близько 0,8 метра при русі пішохода без зміни темпу руху чи з моменту зміни темпу руху пішохода, про що є відомості в матеріалах провадження. В заданій дорожній ситуації, відповідно до норм п. 1.10 ПДР України, небезпека для руху для водія виникає з моменту появи пішохода у полі зору водія та зміни темпу руху пішоходом. В заданій дорожній ситуації водій автобуса БАЗ А079.23, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не мав технічної можливості зупинити автобус до смуги руху пішохода шляхом виконання норм вимог п. 12.3 ПДР України. В заданій дорожній ситуації в діях водія автобуса БАЗ А079.23 ОСОБА_5 невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходилися у причинному зв`язку з виникненням події ДТП, не вбачається, в діях пішохода ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п. 4.1, п. 4.7 ПДР України ПДР України, які з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.

Експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні свій висновок підтримав.

Суд вважає цей висновок непереконливим та необґрунтованим, тому до уваги його не бере, оскільки рішенням координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України від 28.01.2022 року, припинено застосування методик проведення судових експертиз, які застосовував експерт ОСОБА_15 при проведенні вищевказаної експертизи. Крім того, експерт у своєму висновку вказує на те, що небезпека для водія автобуса виникає з моменту появи пішохода у полі зору водія та зміни темпу руху пішоходом. Однак з показань обвинуваченого ОСОБА_5 пішохода ОСОБА_8 на проїжджій частині він взагалі не бачив, а побачив лише постать, тобто силует людини безпосередньо перед автобусом, коли він не міг оцінити ані темп руху, ані напрямок руху пішохода. З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що експерт зробив свої висновки на припущеннях, а не спираючись на фактичні дані, хоча слідством вони йому були надані в повному обсязі.

Відповідно до висновку експерта № КСЕ-19-22/25151; 21131/22-52 від 25.10.2022 року, у заданій дорожній обстановці водій автобуса «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. Водій автобуса «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. Дії водія автобуса «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому суд вважає, що саме висновок експерта № КСЕ-19-22/25151; 21131/22-52 від 25.10.2022 року ґрунтується на вихідних даних, отриманих під час огляду місця події, слідчих експериментах та інших матеріалах кримінального провадження.

Крім того, експерти ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в судовому засіданні підтвердили, що всі вихідні дані вони взяли з матеріалів провадження. Водій автобуса мав реагувати на зміну дорожньої обстановки, відповідно до п. 12.3 ПДР України. Оскільки водій тривалий час мав можливість спостерігати за пішоходом, то відповідно і мав вжити заходів для забезпечення безпечного проїзду.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 стверджували, що причиною ДТП фактично стала поведінка самої потерпілої, яка перетинаючи проїжджу частину автостанції несподівано змінила напрямок руху. Однак, з такими твердженнями суд погодитися не може, оскільки незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був дотримуватись правил дорожнього руху та виконати вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, зокрема він мав дивитися на проїжджу частину, по якій він рухався, а при появі пішохода негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Така об`єктивна спроможність в нього була, оскільки для ОСОБА_5 не було жодних перешкод для того, щоб вчасно виявити пішохода ОСОБА_8 та вжити всіх необхідних передбачених ПДР України заходів, щоб уникнути наїзду на пішохода. Таким чином, той факт, що небезпеку для руху створено поведінкою пішохода, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного пункту Правил. Отже суд вважає, що своїми діями ОСОБА_5 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме будучи об`єктивно спроможним виявити виникнення небезпеки для руху або перешкоди, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Такі його дії стоять в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП та його наслідками у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_8 .

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України була доведена поза розумним сумнівом ретельно дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи думку потерпілого, який наполягав на суворому реальному покаранні для обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Враховуючи постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду № 702/301/20 від 04.09.2023 року, суд вважає за доцільне призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що процесуальні витрати по проведенню експертиз слід покласти на обвинуваченого, оскільки вони були зумовлені розслідуванням вчиненого ним злочину, а також необхідно вирішити долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України та ст. 65 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати по проведенню експертиз в сумі вісімнадцять тисяч триста шістдесят дві гривні 74 копійки на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2021 року, на автобус марки «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, флеш накопичувач та змиви - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

автобус марки «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на території арешт майданчика ГУ НП у Вінницькій області (м. Вінниця вул. Ботанічна, 28-32) повернути власнику ТОВ «Липовець АТП» безоплатно;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , виданого 20.02.2016 року ТСЦ 1841, яке зберігається при матеріалах кримінального провадження (том 1 а.с. 118) повернути ТОВ «Липовець АТП»;

флеш накопичувач «San Disk Ultra 16 Gb Micro CD» з відео реєстратора, який зберігається в камері зберігання речових доказів ГУ НП у Вінницькій області повернути ТОВ «Липовець АТП»;

посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 29.04.2017 року ТСЦ 0542, яке зберігається при матеріалах кримінального провадження (том 1 а.с. 118) залишити там же;

змив з поверхні переднього лівого колеса, який зберігається в камері зберігання речових доказів ГУ НП у Вінницькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Вручити копію вироку обвинуваченим та прокурору негайно. Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя :