Справа № 467/1539/24
Провадження № 1-в/467/312/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області подання начальника Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2024 року відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кишинів Республіки Молдова, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , засудженого:

вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням положень ч. 1ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

в с т а н о в и в :

Начальник ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» звернувся до суду з поданням про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2024 року відносно ОСОБА_4 .

Подання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_4 з 26.09.2024 року відбуває покарання у виді 5 років1 місяця позбавлення волі, призначене вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В мотивувальній частині вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2024 року встановлено, що ОСОБА_4 11.02.2023 року таємно викрав майно, вартістю 2500,00 грн., 16.12.2023 року вартістю 262,50 грн., що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на наведене, п. 13 ст. 537 КПК України, ч. 2, 3 ст. 74 КК України, начальник ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)»просить привести зазначений вирок у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В судовому засіданні прокурор проти задоволення подання не заперечував просив його задовольнити.

Засуджений та представник установи виконання покарання в судове засідання не з`явились, від засудженого надійшла заява, у якій він просив розглядати подання за його відсутності.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

З досліджених матеріалів вбачається, що в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)»відбуває покарання ОСОБА_4 , засуджений:

вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та йому призначене покарання:

- за ч.1 ст. 190 КК України у виді 3 років обмеження волі;

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч.5 ст. 407 КК України у виді 5 років та 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначене остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати,

якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП,

якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян для цілей кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня 2023 року був встановлений у розмірі 2684,00 грн., на 1 січня 2024 року 3028,00 грн.

Згідно мотивувальної частини вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2024 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, засудженим вчинено ряд кримінальних правопорушень проти власності, для правової кваліфікації яких має значення вартість викраденого майна, а саме:

Кримінальне правопорушення, правова кваліфікація якого відповідно до вироку за ч. 1 ст. 190 КК України, вчинене ОСОБА_4 11.02.2023 року, вартість майнастановила 2500,00 грн., що є меншим за два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 01.01.2023 року.

Таким чином,станом на день розгляду подання це правопорушення кваліфікується як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачена ст. 51 КУпАП.

Кримінальні правопорушення, правова кваліфікація яких відповідно до вироку за ч. 2 ст. 190 КК України, вчинені ОСОБА_4 20.12.2023 року, вартість майна становила5500,00 грн. та 01.04.2024 року, вартість майна становила 7732,63 грн., що в обох випадках перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 01.01.2023 року та 01.01.2024 року відповідно.

Отже, ці правопорушення як на день ухвалення вироку, так і на день розгляду подання кваліфікуються як кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України.

Кримінальні правопорушення, правова кваліфікація яких відповідно до вироку за ч. 4 ст. 185 КК України, вчинені ОСОБА_4 :17.11.2023 року, вартість майна 11 172,48 грн.; 16.12.2023 року, вартість майна 2262,50 грн.;28.03.2024 року, вартість майна 4866,67 грн.;03.04.2024 року, вартість майна 3983,33 грн.

Таким чином, за епізодом 16.12.2023 року вартість викраденого майна є меншою за два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 01.01.2023 року, за іншими епізодами - перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 01.01.2023 року та 01.01.2024 року відповідно.

Отже, станом на день розгляду подання правопорушення, вчинене ОСОБА_4 16.12.2023 року кваліфікується як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачена ст. 51 КупАП, за іншими епізодами правопорушення як на день ухвалення вироку, так і на день розгляду подання кваліфікуються як кримінальні правопорушення зач. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

При цьому суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Враховуючи часткову декриміналізацію діянь, вчинених засудженим, введену новим Законом, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від покарання у виді трьох років обмеження волі, призначеного йому вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2024 року за ч. 1 ст. 190 КК України.

Так як ОСОБА_4 призначене покарання не окремо за кожним епізодом крадіжок, а за всіма епізодами з правовою каліфікацією за ч. 4 ст.185 КК України, і частина вчинених ним крадіжок на день розгляду подання відповідає цій правовій кваліфікації, підстави для звільнення засудженого від покарання, призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку із декриміналізацією діяння за окремим епізодом відсутні.

Керуючись ст. 5, 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

у х в а л и в :

Подання начальника Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 звільнити на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, призначеного йому вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 11.07.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, з призначенням покарання:

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч.5 ст. 407 КК України у виді 5 років та 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим вважати, що ОСОБА_4 призначене остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1