Провадження № 1-кп/592/254/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0004311, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Золочів Богодухівського району Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого 03.10.2023 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн, РНОКПП ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

у с т а н о в и в:

26.10.2023 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений усний договір про оренду транспортного засобу марки DAEWOO, модель - MATIZ, номер кузова НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2006 року випуску, згідно з яким ОСОБА_5 передав у тимчасове користування ОСОБА_4 цей автомобіль.

01.11.2023 користуючись вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 вирішив незаконно ним заволодіти та продати.

Реалізуючи свій злочинній намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, будучи обізнаним, що автомобіль належить ОСОБА_5 , та він не має ні дійсного, ні передбачуваного права на його відчуження чи розпорядження, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілому та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи з прямим умислом, 01.11.2023 близько 14:00, перебуваючи біля магазину «CAM-маркет», який розташований по АДРЕСА_3 , продав транспортний засіб DAEWOO модель MATIZ, номер кузова НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2006 року випуску, ОСОБА_6 , а отримані грошові кошти витратив на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 72 692 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав повністю. Суду пояснив, що 26.10.2023 взяв в оренду автомобіль у потерпілого для роботи в службі таксі, при цьому чітко розумів, що власник не уповноважував його на вчинення будь-яких інших дій, окрім користування. Письмового договору оренди не укладали, він надіслав потерпілому копії своїх документів та сплатив орендну плату за тиждень в сумі 2100 грн. 01.11.2023 зателефонував співмешканець його матері та повідомив, що вона померла. Потрібні були грошові кошти, тому він прийняв рішення продати цей автомобіль. На сайті знайшов відповідне оголошення, зустрівся поблизу «Сам-маркету» з бажаючим придбати це авто, повідомив, що це його автомобіль по техпаспорту. Після проведеного огляду цей чоловік віддав йому 850 доларів США за автомобіль, а він передав йому автомобіль, комплект ключів та свідоцтво про його реєстрацію. Також він склав розписку про відсутність будь-яких претензій. В подальшому поміняв грошові кошти та рушив до м. Харкова, де зустрівся з співмешканцем матері, передав йому кошти на поховання, іншу частину витратив на проживання та харчування. Має твердий намір відшкодувати потерпілому заподіяні збитки, про що склав розписку щодо сплати по 8 000 грн щомісячно до січня 2025 року.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що вирішив здавати в оренду Daewoo Matiz, про що розмістив оголошення на сайті, на яке відгукнувся ОСОБА_4 . Зустрівшись з ним 26.10.2023, домовились про оренду на тиждень, з можливістю продовження на півроку чи рік. Письмового договору оренду не укладали. Розуміючи, щ ОСОБА_4 мешканець іншої області, він постійно підтримував з ним зв`язок, підвозив масляний фільтр тощо. Під кінець узгодженого строку оренди ОСОБА_4 перестав виходити на зв`язок, спілкувався за допомогою смс-повідомлень. 01.11.2023, проїжджаючи по вул. 8 Березня, бачив свій автомобіль. В подальшому знайшов його у «перекупів» на вул. Добровільній. Телефоном ОСОБА_4 повідомив йому про те, що змушений був продати автомобіль через нагальну потребу в грошових коштах на поховання матері. Він вимушений був сплатити ОСОБА_6 850 доларів США, щоб забрати свій автомобіль, при цьому ОСОБА_4 обіцяв йому відшкодувати всі заподіяні збитки.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений та потерпілий не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

За встановлених обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 незаконно заволодів належним ОСОБА_5 транспортним засобом «DAEWOO» модель - MATIZ, номер кузова НОМЕР_2 , зеленого кольору, 2006 року випуску, вартістю 72 692 гривень, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з вказаної мети та принципів справедливості, співмірності і індивідуалізації покарання, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Так, вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що вчинене останнім кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України, віднесене до категорії нетяжких злочинів.

ОСОБА_4 сприяв розкриттю кримінального правопорушення цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає такою, що пом`якшує його покарання. Обставини, визначені у ст.67 КК України, які обтяжують покарання відсутні.

Водночас, суд не може визнати як пом`якшуючу покарання обставину: щире каяття, оскільки обвинувачений хоча і визнав свою вину, проте під час судового розгляду належну критичну оцінку своєї поведінки не висловлював, не вжив заходів для виправлення ситуації, що склалася, заподіяний матеріальний збиток потерпілому не відшкодував, не виявив готовності нести відповідальність за вчинене.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він є особою молодого віку, з базовою середньою освітою, не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; на думку органу пробації, доцільним є застосування щодо ОСОБА_4 покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, за умови додатквих заходів впливу на його поведніку.

Враховуючи наведені дані, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.289 КК України у виді у виді обмеження волі.

Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстави до застосування положень ст.69, 75 КК України не встановлені.

Цивільний позов не заявлений. Запобіжний захід до обвинуваченого не застосувався.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-23/16092-АВ від 17.11.2023 у розмірі 1 434 грн.

Речові докази: CD-R диск з аудіо записом телефонної розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , розписку, отриману ОСОБА_6 від ОСОБА_4 про передання коштів за купівлю автомобіля, після набрання вироком законної сили зберігати при матеріалах кримінального провадження №0004311 в Сумському РУП ГУНП в Сумській області; транспортний засіб DAEWOO MATIZ, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_1 , - переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили вважати повернутим власнику.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1