ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

11 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17915/23

Провадження № 11-сс/4820/297/24

Колегія суддів судової палати Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому заяви суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про самовідвід у провадженні за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2024 року, та

в с т а н о в и л а:

В провадженні Хмельницького апеляційного суду перебувають матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 липня 2024 року визначено колегію суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

До початку апеляційного розгляду вказаного провадження судді ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заявили самовідводи, з тих підстав, що ознайомившись із наданими матеріалами, встановлено, що вищезазначена заява ОСОБА_5 (щодо вчинення кримінального правопорушення) стосується, серед іншого, судді апеляційного суду Хмельницької області, яка є їхньою колегою та з якою у них склалися службові відносини.

Колегія суддів приходить до висновку, що для виключення сумнівів у їх неупередженості при розгляді даного провадження слід заявити самовідводи.

Дослідивши надані матеріали провадження,колегія суддів уважає, що самовідводи суддів з наведених підстав підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст. 17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року застосовується судами при розгляді справ як джерело права, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії ).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі Кіпріану проти Кіпру).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства ). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється. Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах Делкурт проти Бельгії, Пєрсак проти Бельгії і Де Куббер проти Бельгії, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід або задовольнити відвід з боку учасників справи.

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заяви суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про самовідвід є законними, обґрунтованими, оскільки заявник в своїй заяві до ТУ ДБР порушує питання про притягнення до кримінальної відповідальності судді Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_6 , яка є їх колегою та з якою вони підтримують професійні стосунки, за наведених обставин у стороннього спостерігача могли б виникнути обґрунтованісумніви в неупередженості цих суддів, тому з метою недопущення виникнення сумнів щодо неупередженості суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заяви суддів про самовідвід підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Заяви суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Провадження передати для повторного автоматизованого розподілу в порядку, встановленому КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3