ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/531/24 Справа № 712/5372/24 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 09 травня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільхове, Станично-Луганського району, Луганської області, українця, раніше неодноразово судимого, останнього разу 06.12.2019 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців. 09.02.2024 звільнений по відбуттю покарання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.4 ст.185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Зараховано в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 23.04.2024 по 09.05.2024 з урахуванням ч.5 ст.72 КК, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з 10.05.2024.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_8 вироком суду визнаний винним в тому, що він 23.04.2024 близько 15.00 год., в умовах воєнного стану затвердженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Верховною Радою України та неодноразово продовженого, зокрема з 14.02.2024, перебуваючи у приміщенні бару «Тир» за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, умисно, шляхом вільного доступу зі столу зазначеного вище бару викрав мобільний телефон «Redmi Note 9», 4/128 Гб, вартістю 2 999,66 грн., який належить ОСОБА_9 , після чого вийшов із приміщення бару, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений просить скасувати вирок в частині призначеного покарання. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений просить замінити йому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке через його бажання захищати країну та проходити військову службу в ЗСУ.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачений та його захисник, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи;

- прокурор, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність вироку суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого, захисника, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дотримано цих вимог закону.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, а також кваліфікація його дій за ч.4 ст.185 КК є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність за своєю суворістю призначеного покарання та пом`якшення йому покарання через бажання служити в ЗСУ є непереконливими.

Відповідно до ст. 65 КК, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, немає постійного місця проживання; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання у межах, установлених у санкції відповідної статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про вид та розмір покарання.

Як убачається з матеріалів справи, вирішення місцевим судом питання про призначення ОСОБА_8 покарання ґрунтується на наведених вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є можливим при призначенні покарання у виді позбавлення волі у мінімальній межі санкції, встановленою відповідною частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, з чим погоджується апеляційний суд.

На думку колегії суддів, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчинених діянь та його наслідкам, тому відсутні підстави вважати його невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто яка є явно несправедливим через суворість.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційний суд враховує, що призначене покарання у межах відповідних санкцій відповідає приписам статей 50, 65 цього Кодексу.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що він має бажання та намір проходити військову службу та захищати країну, то вказана обставина не є підставою для пом`якшення призначеного йому покарання, оскільки такі доводи не можуть бути вирішальними обставинами, які дають підстави для застосування покарання не пов`язаного з позбавленням волі. Колегія суддів вважає, що посилань про існування бажання захищати свою країну, без вжиття активних дій з цього приводу, вочевидь замало для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

У даному випадку, за наявності у обвинуваченого бажання проходити військову службу, вказане питання може бути вирішено в порядку, передбаченому ст. 81-1 КК.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4