Справа №: 630/1203/24 Провадження № 1-кс/630/440/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2024 року м. Люботин

Слідчий суддя Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000575 від 01.11.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черкаське Слов`янський район Донецької області, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця Збройних сил України військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 28.03.2024 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.4 ст.186 КК України до 7 років позбавлення волі; 14.09.2024 року звільнений умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом під час дії воєнного стану на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду в Дніпропетровській області від 06.09.2024 року на строк 6 років, 4 місяці, 25 днів,

який підозрюється за ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з погодженим із прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 31 жовтня 2024 року, приблизно о 23 год. 10 хв. знаходився поблизу ДП «Клінічний санаторій «Роща», розташованого за адресою: Харківська область Харківський район, смт. Пісочин, вул. Санаторна, 46, де на парковці помітив транспортний засіб ВАЗ 21144, 2008 року випуску, сірого кольору, номерні знаки: НОМЕР_2 . Саме в той час у ОСОБА_5 виник злочинний намір щодо незаконно заволодіння вказаним транспортним засобом, який належить раніше йому не знайомому ОСОБА_7 , 1951 року народження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , спочатку підійшов до місця паркування автомобіля, а потім, проявляючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає і не зможе завадити доведенню злочинного задуму до кінця, використовуючи у якості знаряддя вчинення злочину невстановлений під час досудового розслідування тупий предмет, розбив бокове скло на водійській двері, відкрив двері через розбите скло і потрапив у салон автомобіля на водійське місце. Перебуваючи за кермом вказаного автомобіля, ОСОБА_5 , відірвав електропровода від замка запалення та, замкнувши коло електромережі, шляхом під`єднання електропроводів запустив двигун автомобіля. Встановивши контроль над транспортним засобом ОСОБА_5 почав здійснювати на ньому рух по АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_5 у зазначений спосіб виконав усі дії необхідні для незаконного заволодіння транспортним засобом.

Проїхавши близько 100 метрів по вул. Санаторна, ОСОБА_5 не впоравшись з керуванням допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом Mazda 5, номерні знаки: НОМЕР_3 , внаслідок чого рух автомобілю зупинився, а останній очевидців події вийшовши з транспортного засобу та з місці події втік.

01.11.2024 о 19 годині 45 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за вчинення ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

02 листопада 2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Слідчий зазначає, що стосовно ОСОБА_5 встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав. Вважала неможливим застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний зазначив, що провину визнає, та просив знов направити його у ЗСУ.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував. Вважав підозру необґрунтованою, а ризики не доведеними. Зазначив, що злочин кваліфіковано невірно, оскільки запуску двигуна не відбулося, і це є замахом. ОСОБА_5 не тікав та не переховувався, надав щирі покази щодо себе. Вважав можливим застосувати домашній арешт за місцем перебування у військовій частині.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі.

Підозра, пред`явлена ОСОБА_5 повністю обґрунтована наданими до суду копіями матеріалів кримінального провадження, а саме:

-заявою потерпілого ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення злочин, щодо незаконного заволодіння його транспортним засобом ВАЗ 21144, номерні знаки; НОМЕР_2 від 01.11.2024 року;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

-протоколом огляду транспортного засобу ВАЗ 21144, номерний знак НОМЕР_2 , в ході якого зафіксовано місцезнаходження автомобіля, його пошкодження, а також в ході якого у салоні виявлено речі, що не належать потерпілому зокрема недопалок та медичну довідку на ім`я ОСОБА_5 від 01.11.2024 року;

-протоколом огляду місця, де потерпілий залишав належний йому транспортний засіб та де виявлено фрагменти пошкодженого скла з двері водія від 01.11.2024 року;

-відеозаписом з камер відеоспостереження ДП «Клінічний санаторій «Роща» на яких зафіксовано рух транспортного засобу під час незаконного заволодіння;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що ОСОБА_5 проходить реабілітацію у ДП «Клінічний санаторій «Роща» від 01.11.2024;

-протоколом огляду приміщення кімнати №718 у ДП «Клінічний санаторій «Роща» в якій виявлено одяг ОСОБА_5 зі слідами РБК схожої на кров, фрагменти скла ідентичного із пошкодженим склом автомобіля ВАЗ 21144, номерні знаки; НОМЕР_2 , а також сигарети ОСОБА_5 , які збігаються з виявленим недопалком у салоні автомобіля.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п.2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , суспільну небезпеку інкримінованих кримінально протиправних дій, та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_5 діяння, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до цього злочину.

Дослідженням особи ОСОБА_5 встановлено, що він не одруждений, є військовослужбовцем, лікувався від осколкового поранення, раніше шість разів судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у період умовно-дострокового звільнення, а також, що у суду станом на день розгляду клопотання відсутні відомості, що він за станом свого здоров`я не може перебувати в умовах слідчого ізолятору.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення так і обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Слідчий суддя приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами кримінального правопорушення, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даному етапі кримінального провадження підтверджується зокрема тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину у період умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховуючи всі обставини справи, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, матеріальне забезпечення військовослужбовців, вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин слідчий суддя з урахуванням майнового становища підозрюваного, враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, яке вчинено в умовах воєнного стану, наявність реальної можливості у нього внести заставу, вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 211960,00 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є завідомо непомірною для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, є необхідним покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установі «Харківській слідчий ізолятор»строком на 60 днів, а саме до 30 грудня 2024 р. включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , рахувати з 01 листопада 2024 року з моменту його фактичного затримання.

Строк дії ухвали до 30 грудня 2024 року включно.

Визначити суму застави у розмірі сімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 211 960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки строком до 30.12.2024 року включно:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з місця перебування (визначеного місця несення військової служби) без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування у військовій частині; утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 04.11.2024р.

Слідчий суддя ОСОБА_1