справа № 991/7821/24
провадження № 11-сс/991/652/24
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.08.2024 р. про закриття провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність детективів Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за її заявою, -

в с т а н о в и л а:

09.09.2024 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 26.08.2024 р. (а.с. 45-52).

Ухвалою судді-доповідача від 09.09.2024 р. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с. 54).

Ухвалою колегії суддів від 10.09.2024 р. вказане клопотання задоволено та поновлено ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали від 26.08.2024 р. (а.с. 77-78).

1. Короткий зміст оскаржуваного рішення та апеляційної скарги.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді закрито провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність детективів Одеського територіального управління НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за її заявою.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової, про зобов`язання детективів Одеського територіального управління НАБУ внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_6 від 19.08.2024 р.

2. Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на невідповідність оскаржуваної ухвали фактичним обставинам справи, її постановлення з істотним порушенням вимог КПК України, а також неповноту судового розгляду. Стверджує, що слідчий суддя не застосував відповідну практику ЄСПЛ, а також призначив розгляд скарги з порушенням встановленого КПК строку. Також, постановляючи ухвалу про закриття провадження за скаргою, слідчий суддя не навів належної аргументації та посилань на вимоги КПК України, на підставі яких прийняв рішення. Натомість, вважає, що для внесення відомостей до ЄРДР детектив НАБУ не повинен здійснювати попередню оцінку заяви на предмет наявності ознак складу злочину, однак зобов`язаний негайно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, внести відповідні відомості до ЄРДР. Її заява містила всі необхідні відомості про вчинення злочину, на підставі яких детектив міг сформувати короткий виклад обставин для внесення відомостей до ЄРДР. Отже, просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд скарги в суді першої інстанції.

3. Узагальнений виклад позиції учасників судового провадження.

В судове засідання ОСОБА_6 , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення судового засідання не зверталася.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, втім 01.10.2024 року засобами електронного зв`язку направив письмові заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_6 , в яких просив розглянути апеляційну скаргу за його відсутності та наголосив на законності оскаржуваної ухвали (а.с. 87-92).

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, явка учасників провадження за умови їх належного повідомлення не є обов`язковою. Враховуючи, що вищевказані учасники належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, їх неявка не перешкоджає судовому розгляду, а тому апеляційну скаргу розглянуто за їх відсутності.

4. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

Слідчим суддею встановлено, що 19.08.2024 року на електронну пошту Одеського територіального управління НАБУ ОСОБА_6 надіслала заяву про вчинення ОСОБА_7 - керівником другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України. Оскільки відомості про вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР не внесені, вона звернулася до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою.

За результатом розгляду скарги слідчий суддя дійшов висновку, що керівник другого слідчого відділу ТУ ДБР не відноситься до суб`єктів вчинення кримінального правопорушення, перелік яких визначено п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, як умови підсудності справи Вищому антикорупційному суду, а матеріали справи не містять відомостей про розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України, або завданої шкоди у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 364 КК України, що позбавляє слідчого суддю можливості дійти висновку про наявність умови, визначеної у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України. Також не встановлена умова, передбачена у п. 3 ч. 5 ст. 216 КПК України, яка стосується злочинів, передбачених ст. 364, ст. 368 КК України. Відтак, подана ОСОБА_6 скарга не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в порядку здійснення судового контролю під час досудового розслідування та Вищий антикорупційний суд не є «судом, встановленим законом» для розгляду даної скарги.

Враховуючи, що за скаргою ОСОБА_6 , яка не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суду, слідчим суддею помилково було відкрито провадження, тоді як питання про повернення скарги може вирішуватися лише на стадії вирішення питання щодо прийнятності скарги, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження за скаргою.

5. Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Отже, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду розглядаються скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність детективів Одеського територіального управління НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення керівником другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що посада керівника слідчого відділу ТУ ДБР не відноситься до переліку суб`єктів вчинення кримінального правопорушення, визначених п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, як умови підсудності справи Вищому антикорупційному суду.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком слідчого судді.

Так, правила визначення предметної підсудності Вищого антикорупційного суду закріплені ст. 331 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України, ст. ст. 2062, 209, 211, 3662, 3663 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Згідно з приміткою до ст. 45 КК України, корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені ст. ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 210, 354, 364, 3641, 3652, 368-3692 цього Кодексу.

Пунктами 1-3 частини 5 ст. 216 КПК України передбачені наступні умови підсудності злочинів, визначених у ст. 331 КПК України, Вищому антикорупційному суду: 1) наявність спеціального суб`єкту злочину, згідно переліку, наведеному у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України; 2) якщо розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 3692 КК України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. ст. 191, 2062, 209, 210, 211, 364, 410 КК України, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 %); 3) якщо злочин, передбачений ст. 369, ч. 1 ст. 3692 КК України, вчинено щодо службової особи, визначеної у ч. 4 ст. 18 КК України або у пункті 1 цієї частини.

Натомість, як вже зазначалося вище, згідно заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення та її скарги до слідчого судді, предметом оскарження є бездіяльність детективів Одеського територіального управління НАБУ щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення керівником слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України.

Однак, посада керівника слідчого відділу ТУ ДБР дійсно не відноситься до кола суб`єктів вчинення кримінального правопорушення, перелік яких визначено п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, як умови підсудності справи Вищому антикорупційному суду.

Крім того, як слушно зазначено в оскаржуваній ухвалі, заява ОСОБА_6 про вчинення злочину та її скарга до слідчого судді не містить відомостей про розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України, або завданої шкоди у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 364 КК України, що позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність умови, визначеної у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України. Також не встановлено наявності умови, передбаченої п. 3 ч. 5 ст. 216 КПК України, що стосується злочинів за ст. 364, ст. 368 КК України.

Враховуючи, що у відповідності до ч. 2 ст. 331 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті, подана ОСОБА_6 скарга не підлягає розгляду слідчими суддями Вищого антикорупційного суду в порядку здійснення судового контролю під час досудового розслідування, а Вищий антикорупційний суд не є «судом, встановленим законом» для розгляду даної скарги.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Відтак, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі дійшов вірного висновку щодо непідсудності вищевказаної скарги та необхідності її повернення особі, якою її подано.

Якщо після відкриття провадження буде встановлено, що воно відкрите за скаргою, яка не підлягає розгляду в цьому суді, суд має постановити ухвалу про закриття провадження. Саме така правова позиція викладена в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 р. (справа № 569/17036/118, провадження № 51-598кмо19).

Відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо постановлення слідчим суддею ухвали про закриття провадження за скаргою без будь-яких на те правових підстав є необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що детектив НАБУ не повинен здійснювати попередню перевірку обставин, викладених у заяві про вчинення злочину, оскільки положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно -небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Особливою частиною КК України, саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення за КК України, мають бути критерієм внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Крім того, відповідно до п. 1 розділу 2 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 р. (зі змінами), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Отже, законодавець передбачив необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення. Саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Щодо посилання ОСОБА_6 на розгляд слідчим суддею скарги з порушенням строку, встановленого ч. 2 ст. 306 КПК України, колегія суддів зазначає, що сплив процесуального строку для постановлення ухвали за результатом розгляду скарги на бездіяльність детектива НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, не припиняє обов`язку слідчого судді розглянути скаргу по суті, а також не тягне за собою припинення повноважень слідчого судді на прийняття відповідного рішення.

6. Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга містить загальне посилання на незаконність оскаржуваної ухвали, а також на її постановлення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, втім, посилань на конкретні процесуальні порушення, допущені слідчим суддею, які б могли вважатися істотними, в апеляційній скарзі не наведено. Натомість, оскаржувана ухвала є достатньо вмотивованою та відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 370, 372 КПК України.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду не встановлено порушень норм кримінального процесуального кодексу України, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення. Відповідно, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.08.2024 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

ОСОБА_4