Справа № 461/6995/24
Провадження № 1-кс/461/5246/24
У Х В А Л А
про арешт майна
29.08.2024 року. м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,-
в с т а н о в и в :
- об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 33482272 квартира за адресою: АДРЕСА_2 ;
- грошові кошти в сумі 200 доларів США;
- грошові кошти в сумі 4600 гривень.
Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 оголошено підозру за ч. 3 ст. 332 КК України, який до класифікації тяжкості відноситься до тяжких злочинів за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.
На підставі ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику представника власника майна, та у відсутності прокурора.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи медичною сестрою-господинею 4 лікарні КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання» «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги», діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час особами, всупереч вимог Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, усвідомлюючи, що виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, діючи з прямим умислом на сприяння незаконного переправлення ОСОБА_7 через Державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 18.02.2024 приблизно о 14:50 год., перебуваючи на сходовій клітці 9 поверху будинку, що за адресою а саме: АДРЕСА_3 , одержала від ОСОБА_7 частину грошових коштів в розмірі 1 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 20.08.2024 становить 37 948 грн та 4 000 гривень, та в подальшому, 26.08.2024, приблизно о 18:30 год, перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , одержала від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 26.08.2024 становить 824 400 грн, за сприяння незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України до країн Європейського Союзу, шляхом надання порад та вказівок які дадуть змогу виїхати за межі України та мало місце за наступних обставин.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (надалі- Указ Президента), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, який діє по даний час.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Пунктом 3 Указу Президента України визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Статтею 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.
Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 20.05.2022, передбачено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.
Знаючи, що згідно абзацу 1 п. 2-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи з інвалідністю за наявності посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідки для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі - документи, що підтверджують інвалідність) вирішила сприяти його виїзду через державний кордон України за грошову винагороду.
Так, ОСОБА_5 14.02.2024 приблизно о 11:00 год, перебуваючи в приміщенні КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання» «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги», що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , під час розмови із ОСОБА_7 , який звернувся до неї з метою отримання медичної допомоги, запропонувала останньому своє сприяння в незаконному переправленні його через державний кордон України.
Разом з тим, ОСОБА_5 розуміючи, що організувати перетин ОСОБА_7 державного кордону України та оформити для цього необхідні медичні документи, уникнувши викриття її злочинної діяльності можливо лише після залучення до вчинення злочину інших осіб, перебуваючи із ними у довірливих особистих та службових відносинах, вступила з ними у злочинну змову, згідно з якою останні повинні були підготувати необхідні медичні документи ОСОБА_7 для направлення останнього на проходження медико-соціальної експертизи з метою отримання відповідної групи інвалідності, яка наддасть змогу на законних підставах перетнути ОСОБА_7 державний кордон України.
15.02.2024 ОСОБА_5 під час телефонної розмови із ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи із прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленими особами, повідомила останньому про можливість посприяти йому у незаконному перетині державного кордону України шляхом виготовлення останньому медичних документів, які стануть підставою для отримання ним групи інвалідності без фактичної наявності підстав та медичних показань для її отримання які наддадуть йому права безперешкодного перетину державного кордону України, як особи з інвалідністю, за грошову винагороду в сумі 1 000 доларів США та 4 000 гривень.
У подальшому, 18.02.2024 приблизно о 14:50 год., ОСОБА_5 реалізовуючи злочинний умисел на одержання від ОСОБА_7 частини суми обумовлених грошових коштів, а також документів у відповідності до яких, вона буде вносити неправдиві відомості до медичних документів, ОСОБА_5 , перебуваючи на сходовій клітці 9 поверху будинку, що за адресою а саме: АДРЕСА_3 , одержала від ОСОБА_7 частину грошових коштів за свої послуги в розмірі 1 000 доларів США та 4 000 гривень та копію паспорта ОСОБА_7 .
Надалі, 06.08.2024, приблизно о 15:46 год., ОСОБА_5 перебуваючи в невстановленому місці, в ході телефонної розмови із ОСОБА_6 запропонувала останній сприяти в незаконному перетину ОСОБА_7 через державний кордон України, на що ОСОБА_6 погодилась та повідомила, що за грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США готова організувати незаконний перетин ОСОБА_7 державного кордону України.
Після чого, 06.08.2024, приблизно о 18:40 год., ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час особами, перебуваючи на сходовій клітці 9 поверху будинку, що за адресою : АДРЕСА_3 , в ході особистої зустрічі з ОСОБА_7 , повідомила останньому, що виготовлення медичних документів, що стануть підставою для перетину ним державного кордону України займе тривалий термін та необхідність оновлення даних в ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому запропонувала ОСОБА_7 інший спосіб незаконного перетину ним державного кордону України за грошові кошти в сумі 20 000 доларів США.
Завершуючи свій злочинний умисел, 26.08.2024 приблизно о 18:30 год, ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час особами, реалізовуючи спільний злочинний умисел на незаконний перетин ОСОБА_7 державного кордону України, перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , підтвердили дійсність своїх намірів на вчинення дій, щодо сприяння ОСОБА_7 в незаконному перетину державного кордону України, шляхом надання порад і вказівок а саме: повідомили перелік необхідних документів для перетину державного кордону України в межах пункту пропуску Державної прикордонної служби України, зазначили маршрут та місце проживання ОСОБА_7 перед виїздом з території України та наголосили, що перетин кордону буде відбуватися на пункті пропуску прикордонної служби в Закарпатській або Львівської області за що одержали від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 26.08.2024 становить 824 400 грн, за сприяння в незаконному переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України, після чого протиправна діяльність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з незалежних від них причин була припинена правоохоронними органами.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у сприянні в незаконному переправленню особи через державний кордон України, шляхом надання порад та вказівок, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Разом з тим, 26.08.2024 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
В ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України було вилучено належні їй грошові кошти в сумі 200 доларів США, та грошові кошти в сумі 4600 гривень.
Відповідно до інформаційної довідки № 392430419 від 26.08.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у приватній власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває у приватній власності, наступні об`єкти нерухомого майна:
- об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 33482272 квартира за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
При цьому, відповідно до ч.ч.4, 6, 9-11 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою виконання завдань кримінального провадження та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в :
клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке перебуває у приватній власності підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з позбавленням права на його відчуження, а саме на:
- об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 33482272 квартира за адресою: АДРЕСА_2 ;
- грошові кошти в сумі 200 доларів США;
- грошові кошти в сумі 4600 гривень.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1