Дата документу 15.10.2024
Справа № 334/5954/24
Провадження № 1-кп/334/613/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, маючого середню освіту, неодруженого, немаючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

установив:

24.04.2024 у період часу з 18:00 до 23:00, точний час судом не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, відчинив пасажирські двері автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , у якому знаходився ОСОБА_6 , який спав на водійському сидінні.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , з підлокітника між водійським та пасажирськими сидіннями вищевказаного транспортного засобу, таємно викрав мобільний телефон «iPhone XS» 256gb імей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 , вартістю 7766 грн 67 коп, з сім-карткою мобільного оператора «Vodafon» № НОМЕР_4 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить.

Після чого ОСОБА_4 разом із викраденим майном зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 7766 грн. 67 коп.

Суд кваліфікує вказані дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 24.04.2024 у період часу з 18:00 до 23:00, точний час судом не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, відчинив пасажирські двері автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , у якому знаходився ОСОБА_6 , який спав на водійському сидінні.

Реалізовуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення офіційних документів ОСОБА_4 з правої кишені брюк потерпілого ОСОБА_6 , таємно викрав банківські картки АТ «ПУМБ» № НОМЕР_5 , AT «Райффайзенбанк» № НОМЕР_6 , АТ «А-БАНК» № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 та AT «Ощадбанк» № НОМЕР_10 , видані на ім`я ОСОБА_6 , які, відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноваженою особою юридичної особи з дотриманням вказаної законом форми та містить передбачені законом реквізити.

Після чого ОСОБА_4 утримуючи при собі вищевказані банківські картки видані на ім`я ОСОБА_6 , зник з місця злочину та у подальшому розпорядився викраденими документами на власний розсуд.

Суд кваліфікує вказані дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Також, встановлено, що 24.04.2024 у період часу з 18:00 до 23:00, точний час судом не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, відчинив пасажирські двері автомобіля «Mercedes-Benz Sprinten) з державним номерним знаком НОМЕР_1 , у якому знаходився ОСОБА_6 , який спав на водійському сидінні.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , з правої кишені брюк потерпілого ОСОБА_6 , таємно викрав документи та інший важливий особистий документ, які видані на ім`я останнього, а саме: паспорт громадянина України у формі ID-картки № 005681055 від 28.01.2021 та посвідчення водія НОМЕР_11 від 14.02.2014.

Після чого ОСОБА_4 утримуючи при собі вищевказані документи, видані на ім`я ОСОБА_6 , зник з місця злочину та у подальшому розпорядився викраденими документами на власний розсуд, а саме за грошову винагороду у розмірі 1600 грн. повернув їх свідку ОСОБА_7 .

Суд кваліфікує вказані дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 357 КК України, а саме: незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом.

У судовому засіданні прокурором надано угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

Обвинувачений у судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, свою вину визнав беззастережно повністю, просив призначити узгоджену міру покарання, згоден з умовами угоди, розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу. В судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді.

Прокурор та захисник також просили суд затвердити вказану угоду.

Статтею 474 КПК України регламентований загальний порядок судового провадження на підставі угоди.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357 КК України, обвинувачений у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

Також, сторонами узгоджено в угоді про визнання винуватості, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі на 1 рік та за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі на 1 рік. Крім того, сторони вважають, що наявні підстави для застосування положень статей 75, 76 КК України. Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_4 згоден, що засвідчив власноручним підписом.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваній.

Частиною третьою статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпілим ОСОБА_6 надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним

Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

В укладенні даної угоди згідно зі ст. 52 КПК України брав участь захисник.

Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди та призначення підозрюваному узгодженого сторонами виду та міри покарання.

Керуючись статтями 314, 374, 468, 469, 471, 473-475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, і призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових експерт у сумі 3 786 (три тисячі вісімдесят шість) гривень 40 копійок.

Речовий доказ: мобільний телефон «iPhone XS» 256gb імей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_12 від 28.01.2021, посвідчення водія НОМЕР_11 від 14.02.2014, банківські картки АТ «ПУМБ» № НОМЕР_5 , AT «Райффайзенбанк» № НОМЕР_6 , АТ «А-БАНК» № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 та AT «Ощадбанк» № НОМЕР_10 які передані ОСОБА_6 на зберігання залишити за належністю.

П`ять слідів рук, два сліда рук, дактокарту на ім`я ОСОБА_4 залишити в камері схову.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, зокрема: обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена, до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 472 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1