печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001807 від 27.09.2023 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

14.11.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001807 від 27.09.2023 про накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною права відчуження, розпорядження та користування майном, а саме:

- квартира загальною площею 54.75 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

18 листопада 2024 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, слідчим через канцелярію суду подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, слідчим у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вважає, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001807 від 27.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що організована група з вересня 2023 року по теперішній час діючи відповідно до розробленого злочинного плану на території Харківської та Запорізької областей посягаючи на моральні засади суспільства, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності, здійснюють забезпечення діяльності з надання сексуальних послуг особами жіночої статі, створили і утримують розгалужену систему місць розпусти з метою отримання систематичного протиправного прибутку від такої діяльності та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, шляхом незаконного отримання доходів від сутенерства, учасники групи спільно та по взаємній згоді між собою, вчинили ряд епізодів сутенерства та утримання місць розпусти.

В ході досудового розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше вересня 2023 року ОСОБА_6 , посягаючи на моральні засади суспільства, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності, маючи уявлення щодо необхідних вимог до організації та утримання місць розпусти, вирішив створити та очолити стійке угрупування - організовану групу, яка б забезпечувала діяльність з надання сексуальних послуг особами жіночої статі, створення і утримання місць розпусти та отримання систематичного протиправного прибутку від такої діяльності.

Усвідомлюючи складність у організації діяльності по забезпеченню заняття проституцією інших осіб і подальшого її належного контролю, йому необхідна допомога сторонніх осіб, ОСОБА_6 вирішив залучити до такої діяльності інших осіб, приблизно в вересні 2023 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 , в якості співорганізатора увійти до складу організованої групи з метою спільного заняття сутенерством, створенням і утриманням місць розпусти, ОСОБА_7 надав свою згоду на участь у спільній злочинній діяльності та вступив з ОСОБА_6 у злочинну змову на спільне заняття сутенерством, створенням та утриманням місць розпусти на території Харківської та Запорізької областей.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_7 в різний період часу підібрали для участі у організованій групі та залучили до зазначеної протиправної діяльності інших осіб, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в ролі адміністраторів місць розпусти, ОСОБА_12 в ролі модератора.

В ході досудового розслідування задокументовано ряд епізодів вчинення учасниками вказаної організованої групи зазначених кримінальних правопорушень на території Харківської та Запорізької областей.

07.11.2024 у кримінальному провадженні № 0001807 від 27.09.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 302 КК України.

Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно:

- квартира загальною площею 54.75 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Слідчий вказує, що на даний час з метою запобігання можливості передачі, відчуження нерухомого майна підозрюваної ОСОБА_5 , виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або доходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Також санкціями ч. 3 ст. 303 КК України передбачена конфіскація майна.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою конфіскації майна, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з цим, клопотання підлягає частковому задоволенні, оскільки слідчим не доведено необхідності заборони користування вказаною квартирою.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001807 від 27.09.2023 про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною права відчуження та розпорядження майном, а саме:

- квартира загальною площею 54.75 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В решті вимог клопотання відмовити.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1