НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

24 липня 2024 року ЄУ № 322/864/24 (Провадження № 1-кп/322/114/24)

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Хмельницької окружної прокуратури Хмельницької області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високий Харківського району Харківської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

встановив:

22 травня 2024 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 (відомості в ЄРДР внесені 17.01.2024 за №0000178).

Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22.05.2024 призначено підготовче судове засідання у провадженні.

Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.05.2024 призначено судовий розгляд провадження. Судовий розгляд розпочато 07.06.2024 і дотеперішнього часу він триває.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою до 26.07.2024 на підставі ухвали Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.05.2024.

19.07.2024 на адресу суду надійшло згадане клопотання прокурора, втім того дня з об`єктивних причин судове засідання не відбулося, відповідно клопотання прокурора не розглядалося.

В нинішньому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання.

Захисник заперечував проти задоволення запобіжного заходу. Вважав, що частина з заявлених прокурором ризиків відсутня, а той який існував суттєво зменшився. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, на досудовому розслідуванні його процесуальна поведінка була належною, наміру переховуватися останній не має. Розгляд провадження «гальмується» в першу чергу з вини сторони обвинувачення, а не захисту. Просив у задоволенні клопотання відмовити і не застосовувати щодо його підзахисного запобіжний захід.

Обвинувачений повністю підтримав думку свого захисника.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

На стадії досудового розслідування слідчим суддею встановлені ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України. Застосовуючи до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

На стадій судового провадження суд дійшов висновку про існування лише ризику одного з цих ризиків, а саме передбаченого п.1ч.1 ст.177 КК України, тому

За правилами ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст.ст.132, 183 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Доведення наявності обґрунтованості підозри на теперішній стадії процесу, на переконання суду є неактуальним.

Хоча у клопотання заявлено існування трьох ризиків, після попереднього вирішення питання про продовження запобіжного заходу суд встановив наявність тільки одного з них. Доводами клопотання і в судовому засіданні не доведено того з`явилися нові ризики. Втім прокурором доведено, що один і заявлених в клопотанні ризиків, а саме переховування обвинуваченого від суду, не перестав існувати і не зменшився.

В контексті саме цього провадження суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо суттєвого зниження цього ризику, з огляду на усвідомлення ОСОБА_4 того, що в разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Зміна кваліфікації може вплинути на тяжкість кримінального правопорушення, втім не вплине на його об`єкт, а застосування положень ст.ст.69, 75 КК України щодо даної категорії правопрушень є неможливим.

За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Водночас, відповідно до ч.7 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується дані про його особу, вік, стан здоров`я.

Зазначені обставини, наряду із існуванням високого ступеня ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід (застава), не зможе ефективно запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду та продовження кримінального правопорушення.

Отже, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, суд при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави не визначає.

Водночас прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів. Втім положеннями ст.197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Вказане клопотання розглядається 24.07.2024 тобто за два дні до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого (26.07.2024). Отже за умови продовження строку тримання під вартою на 60 днів, строк дії нинішньої ухвали фактично сплине на два дні раніше, а тому у вказаному випадку строк тримання під вартою слід продовжити саме на 58 днів, які слід відраховувати від дня закінчення дії попередньої ухвали (з 27.07.2024), а саме до 23.09.2024 (включно, тобто до 24:00 год 22.09.2024).

Керуючись ст.ст.176, 178, 183, 194, 197, 331, 369, 372, 392, 532 КПК України, суд

ухвалив:

клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 58 (п`ятдесят вісім) днів, тобто до 24:00 год 22 вересня 2024 року.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» МЮУ.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів, тобто до 22.09.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1