Провадження № 11-сс/4823/500/24
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

25 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7 .

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чернігова, непрацюючому, розлученому, з професійно-технічною освітою, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому в силу ст. 89 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозри в умисному вбивстві, доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкості можливого покарання, саме винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен запобігти встановленим ризикам. Крім того, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку, що більш м`який запобіжний захід, визначений ст. 176 КПК України, не зможе запобігти ризикам встановленим при розгляді клопотання.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про обрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Якщо суд дійде висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, то обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Мотивує тим, що матеріали клопотання та його доводи не містять реальної наявності заявлених ризиків, а характеризуючі дані на ОСОБА_6 , а саме те, що він є учасником бойових дій, має тісні соціальні зв`язки (матір та фактичне місце проживання, а також обставини затримання саме за місцем проживання), спростовують висновок суду щодо наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. При цьому наведені судом в оскаржуваній ухвалі доводи є безпідставними та необґрунтованими.

Також апелянт стверджує про порушення судом вимог ст.ст. 178, 183, 194, та зокрема, ст. 196 КПК України, відсутність обґрунтування та обставин, які свідчать про існування заявлених прокурором ризиків, які суд визнав доведеними, про недостатність застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобіганню заявленим ризикам, а також не врахував позицію підозрюваного, який заперечує свою причетність. Слідчий суддя не звернув уваги на необґрунтованість підозри, що в сукупності спростувало доводи сторони обвинувачення щодо існування заявлених ризиків.

При цьому слідчим суддею не розглянуте клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Відсутність у мотивувальній частині ухвали висновків суду з цього приводу вказує на неповноту судового розгляду, що є окремою та безумовною підставою для його скасування.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого або ж застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим відділенням Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області розслідується кримінальне провадження № 0003562 від 04 листопада 2024 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно підозри: 04 листопада 2024 року близько 02 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті, наніс йому не менше двох ударів в ділянку голови, не менше шести ударів по тулубу та вісімнадцяти ударів по верхніх та нижніх кінцівках ногами, руками, дерев`яним стільцем, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді травматичного шоку, полі травми із залученням декількох ділянок тіла, від яких останній помер на місці події.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки слідчого судді про те, що у цьому кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, ризик переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому апеляційний суд зважає на те, що підозрюваний є особою достатньо молодого віку, власної родини не має, а проживає з матір`ю, офіційно не працевлаштований, усупереч твердженням захисника про позитивні характеристики підозрюваного, такі документи надані не були, що навпаки підтверджує реальність ризику переховування від органу досудового розслідування.

Колегія суддів апеляційного суду підкреслює, що врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваної від слідства, суду.

Що стосується ризику впливу на свідків, то колегія суддів виходить з того, що при встановленні наявності вказаного ризику слід врахувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 23, ст.224, ч.4 ст. 95 КПК України. Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом з тим, ОСОБА_6 не визнає своєї вини, а тому існує ризик того, що підозрюваний не будучи обмеженою у спілкуванні може чинити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, з метою уникнути відповідальності за свої дії.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи, обставини за яких було вчинено злочин, у якому підозрюється ОСОБА_6 є цілком імовірний.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про доведеність слідчим та прокурором недостатності застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановлених у даному провадженні ризиків, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

При цьому апеляційний суд зауважує, що твердження захисника про неповноту судового розгляду є безпідставними, з огляду на мотивувальну частину судового рішення, яка містить твердження про аналіз матеріалів наданих суду, а також відповідні висновки з приводу неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11