ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1270/24 Справа № 182/3176/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,(в режимі відеоконференції)

підозрюваної ОСОБА_7 ,(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000748 за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року, про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

підозрюваного за ч.1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 11 червня 2024 року застосовано стосовно ОСОБА_7 домашній арешт з 19 години вечора до 07 години ранку наступного дня по 09 серпня 2024 року та покладено відповідні обов`язки.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_7 та встановив наявність ризику, що остання може вплинути на свідків, але слідчий суддя зазначив, що прокурор не довів можливість переховування від суду та слідства, а врахувавши обставини переліченні в ст. 178 КПК України, прийняв рішення про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що слідчий суддя не врахував встановленні органом досудового розслідування обставини вчинення правопорушення, наявність ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування або суду, беручи до уваги тяжкість злочину, та впливу на потерпілих, які є родичами підозрюваної, які запобігти можливо лише шляхом застосування виключного запобіжного заходу.

В апеляційному суді прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_7 та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки слідчого судді про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ст.ст.131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як встановлено ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів провадження видно, що Нікопольським РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 08 червня 2024 року за № 0000748, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.(а.с.5)

10 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.(а.с.22-23)

Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та обираючи стосовно останньої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України ухвалив дане рішення.

Так, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні слідчого дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яка підтверджується доданими до клопотання матеріалами, та відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Також, слідчий суддя вірно встановив наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрювана може впливати на свідків чи потерпілих, оскільки знає їх, та враховуючи, що покази останніх беруться до уваги судом І інстанції під час здійснення судового провадження.

Доводи прокурора про наявність ризику можливого переховування від органів досудового розслідування або суду, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки таких даних до клопотання слідчим не надано. За час застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту даних про переховування також не надано. Остання не затримувалася в порядку ст. 208 КПК України.

Окрім того, в сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення клопотання у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував мету застосування запобіжного заходу та дійшов висновку, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу не має, дослідивши також клопотання слідчого, яким не доведено неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Також слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 має двох неповнолітніх дітей, тобто міцні соціальні зв`язки, задовільно характеризується за місцем проживання, є соціально адаптованою особою і самостійно з`явилася на виклики до поліції і суду, не перешкоджала будь яким чином під час проведення з нею слідчих дій, зокрема не приховувала знаряддя злочину, вказала обставини його вчинення, погодившись на проведення слідчого експерименту, що вказує на бажання останньої викрити її злочинні дії, вперше притягується до відповідальності.

З урахуванням зібраних по справі доказів, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню встановленого ризиків. На час апеляційного перегляду ОСОБА_7 обов`язків не порушила, так як таких даних не надано.

Доходячи до такого висновку, апеляційний суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, де у рішенні у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Таким чином, зазначені прокурором в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків слідчого судді про доцільність застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, який, на думку колегії суддів, з врахуванням вищезазначеного, є достатнім для досягнення завдань досудового розслідування.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року, якою застосовано стосовно ОСОБА_7 домашній арешт з 19 години вечора до 07 години ранку наступного дня по 09 серпня 2024 року та покладено відповідні обов`язки - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4