Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/535/2024 Справа № 641/1899/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова, в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до ЄРДР за № 0000065 від 18.01.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, не працевлаштованого, розлученого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25.12.2023, приблизно о 13.05, ОСОБА_6 керував технічно справним автомобілем «RENAULT LOGAN», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «ОРЕНДНИЙ БІЗНЕС», та рухався по автодорозі по просп. Байрона (колишня назва Героїв Сталінграду) в м. Харкові, у напрямку від вул. Садово-паркової до просп. Петра Григоренка. Під час руху по вказаній автодорозі, поблизу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_7 , діючи необережно, грубо порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), згідно з яким: - п. 18.1 ПДР України «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість й не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перетинали проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу, та допустив на них наїзд передньою правою частиною свого автомобіля, чим спричинив пішоходам ОСОБА_8 , малолітньому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/61-А/24 від 12.02.2024, потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому X ребра справа, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/60-А/24 від 12.02.2024, малолітньому потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лонної кістки зліва, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № CE-19/121-24/3120-IT від 23.02.2024, дії водія автомобіля «RENAULT LOGAN», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_12. не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв?язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, визнав повністю, пояснив, що, 25.12.2023, приблизно о 13.05, керував автомобілем «RENAULT LOGAN», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по автодорозі по просп. Байрона (колишня назва Героїв Сталінграду) в м. Харкові, у напрямку від вул. Садово-паркової до просп. Петра Григоренка, поблизу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість й не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам ОСОБА_8 , та малолітньому ОСОБА_9 , які перетинали проїзну частину дороги, та допустив на них наїзд передньою правою частиною свого автомобіля, чим спричинив пішоходам ОСОБА_8 , малолітньому ОСОБА_9 тілесні ушкодження.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_10 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальних актах, розкаюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), і судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_8 , законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_9 - його мати ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились, надали суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, цивільні позови не заявляли.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_12 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (злочину) в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 та малолітньому потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує те, що ОСОБА_10 раніше не судимий, на диспансерному (профілактичному) обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований, а також враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винного, відсутність з боку потерпілих жодних претензій, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин та приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 , та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень є призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку щодо можливості виправлення обвинуваченого без відбування покарання, застосувавши до нього положення ч.1 статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз № СЕ-19/121-24/1890-ІТ від 08.02.2024 в сумі 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) грн. 68 коп., № СЕ-19/121-24/3120-ІТ від 23.02.2024 в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_12 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов - відсутній.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого -не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку - 1 (одного) року, не вчинить нового злочину й виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1, п. 2 ч.3 ст.76 КК України, а саме - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз № СЕ-19/121-24/1890-ІТ від 08.02.2024 в сумі 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) грн. 68 коп., № СЕ-19/121-24/3120-ІТ від 23.02.2024 в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Речовий доказ: - автомобіль «RENAULT LOGAN», р.н. НОМЕР_1 , який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_13 - вважати повернутим останньому.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1