Справа№ 953/9575/24
н/п 1-кп/953/1129/24
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
05.02.2018 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.187, ч. 2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі,
02.09.2022 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.186, ч. 1 ст.152, ч.1 ст.70, ч.5 ст.72 КК України до 6 років позбавлення волі,
30.08.2023 Яворівським районним судом Львівської області за ч.4 ст.407, ч.4 ст.70 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі;
09.10.2023 звільнений з Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_3 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.
2) хрестик із золота з розп`яттям, проба 585, вагою 0,89 грам, (чистою вагою 0,87 грам), вартістю 3079,26 гривень;
3) кулон ладанка із золота проба 585, вагою 2,54 грам, (чистою вагою 2,50 грам), з зображенням символу знаку Водолія з білого золота проба 585, вартістю 4639,10 гривень.
Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 передбачена частиною четвертою статті 185 КК України.
Позиція сторін кримінального провадження
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 ,повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочину встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно. Свої дії піддав критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного. Просив допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки йому цілком зрозуміло детально роз`яснене висунуте обвинувачення, він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх немає ніякої необхідності. Цивільний позов визнає в повному обсязі.
З`ясувавши думку учасників процесу, які, кожен окремо, не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого
Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_3 , суд робить обґрунтований висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.
Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 185 Закону України про кримінальну відповідальність.
Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих.
Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення його повторно.
Під кваліфікованою ознакою повторності розуміють, вчинення діяння особою, яка раніше вчинила, окрім іншого кримінальне правопорушення передбачене ст. 186 КК України. Так, ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення корисливих злочинів. Таким чином, при кваліфікації дій ОСОБА_3 за злочин, скоєний у даному кримінальному провадженні, судимість за вищезазначеними вироками утворює повторність.
Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення в умовах воєнного стану.
Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який продовжено по теперішній час.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст 67 КК України, судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання
Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину ; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, підлягає покаранню за вчинення тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України.
Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.
Враховуючи особу обвинуваченого, який неодноразово засуджувався і вже реально відбував покарання у виді позбавлення волі, маючи непогашену судимість, звільнившись з місць позбавлення волі через незначний проміжок часу вчинив нове кримінальне правопорушення, належних висновків не зробив, свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, у зв`язку з чим останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.
При цьому, підстав за для застосування до покарання, що призначається обвинуваченому положень ст.ст.69, 75,76 КК України суд не вбачає.
Мотиви ухвалення інших рішень
При вирішення питання про дію запобіжного заходу судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 3) відсутність міцних соціальних зв`язків.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 03.09.2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
До набрання вироком законної сили існує обґрунтована ймовірність переховування обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі. Такий ризик відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним та доволі високим з огляду на ухвалення судом обвинувального вироку відносно обвинуваченого.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даний час не зможе запобігти ризику, передбаченого п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.
Визначаючи відповідно до п. 2 ч. 4 ст. ст. 374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в п.п. 46, 47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України» (заява №5425/11, статус остаточного - 04.09.2015), згідно якої відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як вирок не набрав законної сили, розпочинається після ухвалення вироку, адже особа вважається такою, що засуджена компетентним судом, а попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.
Водночас, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати у строк покарання ОСОБА_3 , строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) по даному кримінальному провадженню з 03.09.2024 року.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Згідно вимог ч.1ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позовні вимоги ОСОБА_6 були визнані обвинуваченим в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня ухвалення вироку з 21.10.2024 року.
Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати до строку покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з 03.09.2024 по 20.10.2024 включно, з розрахунку день за день.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до момента набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати пов`язані із проведенням експертиз у сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.
Речові докази: диск з інформацією з камер відеоспостереження ПТ "Ломбард "Кит груп плюс" ТОВ "Кит груп" і компанія" - зберігати в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1