№ провадження 1-і/208/25/24
УХВАЛА

Іменем України

25 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відео конференції), обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відео конференції), захисника ОСОБА_5 (в режимі відео конференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002533 від 20.05.2024 за ч. 4 ст. 402 КК України :

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Любитів, Ковельського району, Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця, призваного під час мобілізації, солдат резерву 44 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області перебувало кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0002533 від 20.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в умовах гаптвахти з огляду на те, що ризики, які були наявні під час досудового розслідування наразі не зникли та не зменшились, зокрема обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що у провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області перебувало кримінальне провадження за № 0002533 від 20.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

02.09.2024 Вищою радою правосуддя було змінено територіальну підсудність Красноармійського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи Гі на посаді солдата резерву 44 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, ЗО, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 09.05.2024 о 11:05 годин, перебуваючи на території внутрішнього подвір`я приватного домоволодіння у АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира НОМЕР_2 окремої єгерської бригади (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 № НОМЕР_3 ОКП-Селидове від 08.05.2024, доведене т.в.о заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення - начальником відділення морально-психологічного забезпечення капітаном ОСОБА_7 , згідно якого, окрім іншого, 22 військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 (резервної роти), а саме старшому лейтенанту ОСОБА_8 , головному сержанту ОСОБА_9 , штаб-сержанту ОСОБА_10 , старшому сержанту ОСОБА_11 , сержанту ОСОБА_12 , сержанту ОСОБА_13 , сержанту ОСОБА_14 , сержанту ОСОБА_15 , молодшому сержанту ОСОБА_16 , молодшому сержанту ОСОБА_17 , молодшому сержанту ОСОБА_18 , старшому солдату ОСОБА_19 , старшому солдату ОСОБА_4 , солдату ОСОБА_20 , солдату ОСОБА_21 , солдату ОСОБА_22 , солдату ОСОБА_23 , солдату ОСОБА_24 , солдату ОСОБА_25 , старшому солдату ОСОБА_26 , солдату ОСОБА_27 та солдату ОСОБА_28 необхідно було до 15.00 09.05.2024 прибути в район зосередження З єгерської роти 1 єгерського батальйону по маршруту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та перейти в оперативне підпорядкування командира З єгерської роти 1 єгерського батальйону для виконання бойового завдання по обороні позицій в батальйонний рубіж оборони 1 єгерського батальйону ш;одо виконання завдань оборонного бою, недопуіцення подальшого просування противника, створення умов для подальших дій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану.

9травня 2024 року старшого солдата ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 207, 208 КПК України.

10травня 2024 року старшому солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2024 року ОСОБА_4 було продовжено строк тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27 жовтня 2024 року включно.

На цей час, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , спливає.

Завершити судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України до спливу терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є можливим у зв`язку із необхідністю проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду в повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, наведених у його мотивувальній частині, просив задовольнити.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України», судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

Суд вважає реальними, обґрунтованими та доведеними заявлені прокурором ризики, передбачені п.3, 4, 5ч.1 ст.177 КПК України. Так, суд враховує, характеризуючі дані про обвинуваченого те, що він продовжує рахуватися у тій самій військовій частині, йому відомі місця проходження служби свідків у цьому кримінальному провадженні. За вчинення злочину, в якому обвинувачується, законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, цей злочин посягає на встановлений порядок несення військової служби, при цьому суд зважає і на обставини цього злочину, зокрема на його вчинення військовослужбовцем в умовах воєнного стану. Тому вбачається, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Разом із цим, в обґрунтування ризику, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, прокурором зазначені припущення, які не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки жодні докази на підтвердження реальності існування вказаного ризику в матеріалах клопотання відсутні. Не було надано таких доказів і в ході судового розгляду клопотання.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність продовження щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

При цьому суд зважає і на положення ч. 8 ст. 176 КПК України, які чітко вказують на те, що до військовослужбовця, який підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 402 405, 407, 408, 429 КК України, застосовується запобіжний захід лише у виді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України..

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд дійшов висновку за можливе не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 , скоєне під час дії воєнного стану.

Керуючись ст. 177, 183, 194, 197, 334, 372, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в умовах гауптвахти за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002533 від 20.05.2024 за ч. 4 ст. 402 КК України - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 23 грудня 2024 року включно, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням в умовах гауптвахти.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 28.10.2024 року

Суддя ОСОБА_1