Провадження № 1-кп/638/1952/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Харкові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00179 від 19 січня 2024 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, 10 вересня 2024 року, не пізніше 22 години 26 хвилин, безкоштовно надав приміщення квартири за вказаною вище адресою своїм знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для незаконного вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме: катинон, метадон, PVP, які останні вжили в присутності обвинуваченого.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 1 ст. 317 КК України, тобто надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів та психотропних речовин.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , повністю розуміючи суть та зміст обвинувачення, положень статті 63 Конституції України, надав пояснення, відповідно до яких 10 вересня 2024 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою свого фактичного проживання разом з друзями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживали, шляхом куріння, наркотичні засоби, після чого прибули працівники поліції, та в присутності понятих провели обшук. Вину в інкримінованому діянні визнав в повній мірі, у вчиненому обвинувачений щиро розкаявся, зобов`язався більше не повторювати подібне.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ОСОБА_4 змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників кримінального провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому суд обмежився дослідженням доказів, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 317 КК України, тобто надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів та психотропних речовин.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог положень ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також позицію прокурора.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд у кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей або осіб похилого віку не має, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України не судимий.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд зазначає, що у справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, суд виходить із принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд доходить висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 317 КК України у вигляді позбавлення волі.

Оцінюючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, який, в силу статті 89 КК України, є не судимим, обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 50, 66, 67, 69, 75, 76, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази в кримінальному провадженні № 00179 від 19 січня 2024 року, а саме: кристалічну порошкоподібну речовину білого кольору, схожу на наркотичну, 2 пляшки пластикові без дна зі слідами кіптяви; вісім шприців, дві скляні лампочки та шматок фольги зі слідами кіптяви, одну пігулку невідомого походження, визнані речовими доказами відповідно до постанови слідчого СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 від 11 вересня 2024 року знищити.

Речові докази в кримінальному провадженні № 00179 від 19 січня 2024 року, а саме: 5 сейф-пакетів, в які поміщено PVP 0,00009 г., 0,0002 г., 0,0701 г., 0,0016 г., 0,0005 г., 0,000015 г., 0,0002 г., метадон 0,0248 г., передані на зберігання до СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області відповідно до квитанції № 1257 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу знищити.

Речовий доказ в кримінальному провадженні № 00179 від 19 січня 2024 року, а саме: мобільний телефон «Tecno» IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , належний ОСОБА_4 вважати повернутим власнику (законному володільцю).

Речовий доказ в кримінальному провадженні № 00179 від 19 січня 2024 року, а саме: мобільний телефон «Huawei» IMEI 1: НОМЕР_3 ; IMEI 2: НОМЕР_4 , належний ОСОБА_7 повернути власнику (законному володільцю).

Судові витрати за проведення в кримінальному провадженні № 00179 від 19 січня 2024 року Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ судових експертиз матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» № СЕ-19/121-24/27386-НЗПРАП від 19 вересня 2024 року в розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн. 84 коп., № СЕ-19/121-24/27387-НЗПРАП від 19 вересня 2024 року в розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн. 84 коп., № СЕ-19/121-24/27388-НЗПРАП від 24 вересня 2024 року в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп., № СЕ-19/121-24/27390-НЗПРАП від 19 вересня 2024 року в розмірі 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 48 коп., № СЕ-19/121-24/27389-НЗПРАП від 23 вересня 2024 року в розмірі 3407 (три тисячі чотириста сім) грн. 76 коп. стягнути з ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом тридцяти діб з моменту проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок складено та надруковано в нарадчій кімнаті 15 жовтня 2024 року в одному примірнику.

Головуючий