Справа № 347/1582/24
Провадження № 11-кп/4808/507/24
Категорія ч. 2 ст. 190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000195 апеляційною скаргою прокурора Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_8 на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено, на підставі ч.1 ст.69 КК України, основне покарання, нижче від найнижчої межі, у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. Визнано ОСОБА_9 винною у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено на підставі ч.1 ст.69 КК України, основне покарання, нижче від найнижчої межі, у виді штрафу у розмірі двох тисяч двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 38250 (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначено ОСОБА_9 остаточне основне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - штраф в розмірі двох тисяч двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38250 (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_9 діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, протиправно заволоділа грошовими коштами державного бюджету в сумі 1002 (тисяча дві) гривні 19 копійок, а також грошовими коштами державного бюджету в сумі 6213 (шість тисяч двісті тринадцять) гривень 60 копійок.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах:

ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив, діючи з умислом на заволодіння грошовими коштами допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, достовірно знаючи, що у разі припинення здійснення догляду або за наявності інших причин, що впливають на призначення та виплату компенсаційної виплати, особа зобов`язана вчасно повідомити Управління соціального захисту населення Косівської районної державної адміністрації, не повідомивши вказане управління про виїзд за кордон у період часу з 20 липня 2023 року до 31 липня 2023 року, виїхала за межі території України та не здійснювала догляд за інвалідом ОСОБА_10 , внаслідок чого, шляхом приховування відомостей, які мають суттєве значення для призначення компенсаційних виплат, шляхом обману, умисно, протиправно заволоділа грошовими коштами державного бюджету в сумі 1002 (тисяча дві) гривні 19 копійок.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України

Крім цього, ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив, повторно, діючи з умислом на заволодіння грошовими коштами допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, достовірно знаючи, що у разі припинення здійснення догляду або за наявності інших причин, що впливають на призначення та виплату компенсаційної виплати, особа зобов`язана вчасно повідомити Управління соціального захисту населення Косівської районної державної адміністрації, не повідомивши вказане управління про виїзд за кордон у період часу з 01 вересня 2023 року до 12 листопада 2023 року, виїхала за межі території України та не здійснювала догляд за інвалідом ОСОБА_10 , внаслідок чого, шляхом приховування відомостей, які мають суттєве значення для призначення компенсаційних виплат, шляхом обману, умисно, протиправно заволоділа грошовими коштами державного бюджету в сумі 6213 (шість тисяч двісті тринадцять) гривень 60 копійок.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

В апеляційній скарзі прокурор Косівської окружної прокуратури ОСОБА_8 просить скасувати вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст. 190 КК України по епізоду заволодіння грошовими коштами в сумі 1002 (одна тисяча дві гривні) 19 копійок. Кримінальне провадження закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. Змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення щодо дій ОСОБА_9 в частині засудження за ч.2 ст. 190 КК України за епізодом заволодіння грошовими коштами в сумі 6213 (шість тисяч двісті тринадцять) гривень 60 копійок на ч. 1 ст. 190 КК України. Визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі дві тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на підставі ст. 69 КК України признати покарання нижче від найнижчої межі у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ, визначено, що дрібним викраденням чужо мого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, вважається якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаний закон опублікований у Голосі України №97 і 09.08.2024 набрав чинності.

Згідно вироку, ОСОБА_9 , у період з 20 липня 2023 року до 31 липня 2024 року, шляхом обману, умисно, протиправно заволоділа грошовими коштами державного бюджету в сумі 1002 (одна тисяча дві) гривні 19 копійок. Тому вважає, що кримінальне правопорушення в частині обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 190 КК України за епізодом заволодіння грошовими коштами в сумі 1002 (одна тисяча дві гривні) 19 копійок підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Враховуючи наведене, вважає, що повторність у діях ОСОБА_9 відсутня.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, доведеність її вини та кваліфікація дій за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України у поданій апеляційній скарзі не оспорюються і апеляційним судом не перевіряються.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 вчинила у період часу з 20 липня 2023 року до 31 липня 2023 року. Діями ОСОБА_9 було заподіяно шкоду у розмірі 1002 (одна тисяча дві) гривні 19 копійок.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 вчинила у період часу з 01 вересня 2023 року до 12 листопада 2023 року. Діями ОСОБА_9 було заподіяно шкоду 6213 (шість тисяч двісті тринадцять) гривень 60 копійок..

Станом на 01.01.2023 р. прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу Українита Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2684 грн.

Як вбачається з вироку суду, діями ОСОБА_9 заподіяні матеріальні збитки у період часу з 20 липня 2023 року до 31 липня 2023 року, менші ніж 2684 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний Кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 у період часу з 20 липня 2023 року до 31 липня 2023 року шляхом обману, умисно, протиправно заволоділа грошовими коштами державного бюджету у сумі 1002 гривні 19 копійок, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 грн, апеляційний суд вважає, що з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України, а саме у даному випадку ч. 1 ст. 190 КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, яка має зворотну дію у часі та скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За змістом ч. 3 ст. 479-1 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Беручи до уваги те, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума грошових коштів, якою обвинувачена заволоділа шляхом обману, у період часу з 20 липня 2023 року до 31 липня 2023 року є меншою ніж сума, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності, апеляційний суд вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, і щодо такого закриття не заперечують сторони кримінального провадження.

Колегія суддів, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 у період часу з 01 вересня 2023 року до 12 листопада 2023 року заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайство) та завдала шкоди у сумі 6213 (шість тисяч двіста тринадцять) гривень 60 копійок, вважає, що вищевказані дії ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, дії ОСОБА_9 у період часу з 01 вересня 2023 року до 12 листопада 2023 року за епізодом шахрайства необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 190 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з відсутністю в них такої кваліфікуючої ознаки як повторність.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України колегія суддів, відповідно до вимог ст. 50 та ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на утриманні має неповнолітню дитину та особу з інвалідністю ІІ групи, вчинила злочин з метою поліпшення матеріально-побутових умов проживання її сім`ї, в тому числі - підопічної.

Обставинами, яка пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_9 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, незадовільні матеріально-побутові умови проживання сім`ї та скрутне матеріальне становище, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та матері-інваліда ІІ групи, відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Колегія суддів вважає, що наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням даних про особу обвинуваченої дають підстави для призначення обвинуваченій ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, а саме, призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів вважає що ОСОБА_9 необхідно призначити покарання за ч. 1 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_9 і попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року слід скасувати в частині засудження ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 190 КК України за епізодом заволодіння грошовими коштами в сумі 1002 гривні 19 копійокта закрити провадження в цій частині на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України. Дії ОСОБА_9 за епізодом заволодіння грошовими коштами в сумі 6213 гривень 60 копійок перекваліфікувати на ч. 1 ст. 190 КК України і на підставі ст. 69 КК України призначити покарання нижче від найнижчої межі у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень.

Керуючись ст. 284, 376, 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року скасувати в частині засудження ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 190 КК України за епізодом заволодіння грошовими коштами в сумі 1002 (одна тисяча дві) гривні 19 копійокта закрити провадження в цій частині на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 за епізодом заволодіння грошовими коштами в сумі 6213 (шість тисяч двісті тринадцять) гривень 60 копійок на ч. 1 ст. 190 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі дві тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 69 КК України призначити покарання нижче від найнижчої межі у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

В решті вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5