УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 241 111 500 009 97 від 15.08.2024, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Вікторівка Маньківського району Черкаської області, громадянин України, українець, з вищою освітою, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований та мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 296 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 120 241 111 500 009 97 від 15.08.2024.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 16.08.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на замовлення ОСОБА_8 27.06.2024 ТОВ «Будівельна компанія Будинок Груп» в особі директора ОСОБА_9 звернулось до ОСОБА_4 з пропозицією будівництва приміщення лазні на ділянці замовника, за адресою: АДРЕСА_2 .

Після завершення виконання визначених робіт, ОСОБА_8 висловив ОСОБА_4 незадоволення щодо якості роботи, у зв`язку з цим між ними виникли неприязні відносини.

Для допомоги врегулювання претензій ОСОБА_8 , ОСОБА_4 звернувся до свого племінника ОСОБА_10 , який погодився на можливе вчинення протиправних дій щодо ОСОБА_8 та його власності, а також залучив близьких друзів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які надали згоду на їх вчинення.

У подальшому, 15.08.2024, приблизно об 11:00 год, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_10 прибули на ділянку ОСОБА_8 за вказаною вище адресою.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_11 , діючи спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , здійснивши не менше одного пострілу з предмету, який утворив звуки, характерні для пострілу з вогнепальної зброї, продемонструвавши тим самим готовність заподіяти тілесні ушкодження, безперешкодно, без згоди ОСОБА_8 , відкрито, через відчинені ворота, проникли на вказану територію, де ОСОБА_10 здійснив не менше 2-х пострілів у бік ОСОБА_8 .

Після цього, продовжуючи свої умисні протиправні хуліганські дії, проявляючи особисту зухвалість, ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 наздогнали потерпілого ОСОБА_8 , який намагався від них втекти, та нанесли останньому не менше дев`яти ударів руками та ногами в область голови та тулубу, у результаті чого спричинили потерпілому тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, субарахноідальні крововиливи з проривом у шлуночки головного мозку, крововиливи у м`які тканини голови, забійну рану потиличної ділянки голови, множинні синці та садна на голові - які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий помер на місці.

Крім того, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , незаконно перебуваючи на території вказаного домоволодіння, діючи відкрито для сторонніх осіб, із корисних спонукань, в умовах воєнного стану, шляхом розбиття віконного скла на другому поверсі будинку, проникли до однієї із кімнат будинку, у якій виявили та викрали відеореєстратор, комутатор, жорсткий диск, роутер (маршрутизатор), які належать потерпілому ОСОБА_8 та розпорядились ним на власний розсуд.

До підозрюваного рішенням слідчого судді від 17.08.2024 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 13.10.2024 включно.

Строк досудового розслідування цього кримінального провадження постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури від 07.10.2024 продовжено до трьох місяців.

На переконання слідчого, не зменшилися раніше встановлені ризики переховування від органу досудового розслідування та/або суду, знищення або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, слідчий просив продовжити строк тримання підозрюваного під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, які у ньому зазначені.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, наполягаючи на відсутності обґрунтованої підозри. Просив врахувати, що наміру переховуватись чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню наміру не має.

Захисник також просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що ризики, зазначені прокурором, необґрунтовані, тому вважав за можливе застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою та згідно з практикою ЄСПЛ передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях гр. ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно з рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2024, ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнана можливість переховування від органу досудового розслідування та/або суду, знищення або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання існування зазначених ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем можливості.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «В. проти Швейцарії» зауважив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Характер інкримінованих підозрюваному злочинів, які вчинені під час воєнного стану, мають зухвалий характер, спрямовані на порушення правил суспільної поведінки та моралі з метою демонстрації зверхнього ставлення до суспільства, вчинені шляхом застосування предметів, заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, які спричинили загибель людини, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує високу ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останнього.

Також ґрунтуються на матеріалах клопотання доводи сторони обвинувачення про наявність ризику щодо вчинення підозрюваним незаконних дій з метою здійснення впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні з метою зміни останніми показань, що викривають інкриміновані підозрюваному дії.

Крім того, враховуючи відсутність у підозрюваного офіційного та стабільного джерела доходу у сукупності з корисливим спрямуванням одного з інкримінованих злочинів, обґрунтованим є висновок, що ризик продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Водночас, тривалість досудового розслідування та обсяг проведених стороною обвинувачення слідчих дій, свідчить про недоведеність останньою ризику знищення чи спотворення речей та документів, що мають значення для встановлення обставин вчинення інкримінованого злочину.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

У силу ст. 178 КПК слідчий суддя враховує вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих діянь.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів на спростування доводів прокурора щодо існування ризиків, а тому вважає, що більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 .

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, приводять слідчого суддю до переконання, що доводи сторони обвинувачення про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою необхідно продовжити.

При цьому відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає за можливе при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки один із злочинів, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинений із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою без визначення розміру застави по 15 листопада 2024 року включно.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1