Провадження № 1-кс/201/5005/2024
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що в провадженні СВ Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000049 від 18.06.2024 за ознаками складу кримінального правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , діючи спільно з невстановленими особами, на підставі підроблених правовстановлюючих документів здійснила незаконну реєстрацію права власності на два об`єкти нерухомого майна, які розташовані на за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Так, ОСОБА_4 , діючи спільно з невстановленими особами, на підставі підроблених документів зареєструвала право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , проживав громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженець с. Голикове, Олександрівського району Кіровоградської області, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,який відповідно до інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян помер 03-08.08.2023 року (актовий запис про смерть № 485 від 25.08.2023 року). Після смерті ОСОБА_5 невстановлена особа, яка представилася донькою померлого ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженкою рф, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України: НОМЕР_3 , виданий 04.12.2013 року 2-м відділом Ялтинського РВ ГУМВС України в АР Крим,звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_4 з метою відкриття спадкової справи та успадкування квартири за адресою: АДРЕСА_2 . За отриманою інформацією, для відкриття спадкової справи невстановлена особа надала ОСОБА_4 ряд підроблених документів на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : свідоцтво про народження; паспорт громадянина України; облікову картку платнику податків з реєстраційним номером: НОМЕР_2 та ін. В результаті чого, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про факт надання їй підроблених документів, відкрила спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в інтересах невстановленої особи, яка представилася донькою померлого - ОСОБА_6 та в подальшому 05.03.2024 року видала невстановленій особі свідоцтво про право на спадщину за законом.

В той же час встановлено, що реальна громадянка України з анкетними даними: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , відповідно до інформації з ЄІАС «Управління міграційними процесами» ДМС України має діючий паспорт громадянина України з наступними реквізитами: НОМЕР_4 , виданий 28.03.1997 року 2-відділом Ялтинскього МУ ГУ МВС України в Криму.

Крім того, згідно з інформацією з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20.01.2018 року через КПВВ «Чонгар» виїхала з підконтрольної території України до тимчасово окупованої АР Крим, та станом на 23.10.2024 року більше не заїзжала на підконтрольну територію України Під час зазначеного перетину кордону (виїзду) громадянка України ОСОБА_6 використала паспорт громадянина України: НОМЕР_4 .

Прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра 11.11.2024 року квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Отже, з метою забезпеченні збереження речових доказів, не допущення подальшого відчуження нерухомого майна виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказану квартиру.

Враховуючи, що існує загроза передчасного розголошення відомостей, які стосуються суті кримінального провадження та процесуальних дій, які заплановано провести з метою збирання доказів, існує реальна загроза відчуження нерухомого майна, прокурор просить дане клопотання розглядати слідчим суддею без повідомлення власника майна, у порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі викладеного прокурор просить задовольнити подане клопотання.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутністю, на задоволенні клопотання наполягає.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, у зв`язку з тим, що існує реальна загроза зміни та приховування вказаного майна, з метою забезпечення арешту майна суд приходить до висновку що розгляд даного клопотання необхідно здійснити без участі власника цього майна, його захисників, представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України.

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , діючи спільно з невстановленими особами, на підставі підроблених правовстановлюючих документів здійснила незаконну реєстрацію права власності на два об`єкти нерухомого майна, які розташовані на за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна установлено, що власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_6 .

Постановою прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра від 11.11.2024 року квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що нерухоме майно, є предметом кримінального правопорушення, що воно визнано речовим доказом, слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України, у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та користування об`єктом нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії стосовно приватизації або набуття права власності на майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1