Справа № 405/7200/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Кропивницький обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002421 від 12.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

Судом встановлено, що вказана справа підсудна Ленінському районному суду м. Кіровограда, підстав для закриття справи або її зупинення немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що є всі правові підстави призначити по даному кримінальному провадженню судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Окрім того, в підготовчому судовому засіданні прокурором надано письмове клопотання, у якому останній просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, з огляду на те, що на даний час ризики встановлені раніше, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КК України, не зменшилися та продовжують існувати. Також зазначила, що обвинувачений схильний до вживання алкогольних напоїв, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, а другий протокол на даний час перебуває на розгляді в суді.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений, надав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в певний період доби. Вказав, що ОСОБА_7 вже більше місяця перебуває під вартою, однак на даний час відсутні достатні підстави для подальшого його утримання. Обвинувачений має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, спроб ухилення від органу досудового розслідування та суду не вчиняв. Зазначив, що сторона захисту два рази просила проведення поліграфу під час досудового розслідування, а також перехресного допиту, однак їм відмовили, при цьому товариш потерпілого надав слідству викривальні покази.

Потерпілий та його представник вказали, що на даний час претензій до обвинуваченого не мають, примирилися з ним, ОСОБА_4 не бажає приймати участь в судових засіданнях, заперечує щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані клопотання та матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Положення ст.183 КПК України визначають, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

14.09.2024 слідчим суддею Кіровського районного суду м. Кіровограда відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 05 годину 20 хвилини, 10 листопада 2024 року.

Так, суд вважає, що розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , для прийняття законного та обґрунтованого рішення, необхідно з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для продовження застосування цього запобіжного заходу.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

До того ж, об`єктом посягання є найвищі соціальні цінності: недоторканість життя та здоров`я людини. Вказане має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відтак порушує основоположні цінності суспільства.

Ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, на даний час продовжують існувати, оскільки:

обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи під дією іншого, не пов`язаного з утриманням під вартою, запобіжного заходу зможе переховуватися від суду, оскільки у разі визнання його винним у вчиненні інкримінуємого злочину, може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, у зв`язку із чим останній з метою уникнення відповідальності може виїхати за межі Кіровоградської області та потрапити на непідконтрольні на даний час Україні території. Так як відповідно до фактичних обставин кримінального провадження ОСОБА_7 після вчинення кримінального правопорушення з його місця вчинення зник, згодом затриманий працівниками правоохоронних органів в ході розшукових заходів;

обвинувачений може вчиняти нові кримінальні правопорушення, в тому числі стосовно семи свідків, які на даний час не допитані в ході судового розгляду;

ОСОБА_7 може вчинити спробу незаконного впливу на свідків, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності.

Тобто, ймовірність настання негативних наслідків продовжує існувати, вони не зменшились та більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вказаним ризикам, суд приходить до обґрунтованого висновку щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

При цьому, під час підготовчого судового засідання не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Так, згідно наданої стороною захисту виписки із медичної карти хворого ОСОБА_7 від 31.10.2024, останній за останні 5 років звертався за медичною допомогою з переліченими діагнозами, однак відомостей, що на даний час ОСОБА_7 хворіє, у зв`язку з чим потребує невідкладної допомоги, суду не надано. Тобто, вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 втрачає сталі соціальні зв`язки, суспільно корисною працею не займається, законного джерела доходу не має, податки не сплачує, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що є тяжким правопорушенням в сфері транспорту та становить серйозну загрозу громадському порядку та безпеці дорожнього руху.

У разі зміни відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою (домашній арешт), вказане не забезпечить у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків, так як перебуваючи на свободі, та усвідомлюючи кримінальне правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Також, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, беручи до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Вищезазначені обставини на переконання суду є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу у триманні під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи. Зміна запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді, що вказує на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а саме не пов`язаного з триманням під вартою, як того просить сторона захисник ОСОБА_6 , тому у його клопотанні слід відмовити.

Разом з тим, відповідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 177, 314-316 КПК України, суд,

постановив:

Призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002421 від 12.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, до судового розгляду.

Судове засідання здійснювати у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Ленінського районного суду м. Кіровограда 07.11.2024 о 11:00 год., з викликом учасників судового провадження згідно реєстру.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 05 січня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Копії ухвали направити до ДУ Кропивницький СІ для виконання.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_8