Справа №585/2932/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/943/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, -

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, в якому просив замінити незаконне довічне позбавлення волі позбавленням волі на п`ятнадцять років.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2024 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Своє рішення суд мотивував тим, що в матеріалах особової справи відсутні будь-які дані які характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , з яких суд міг би зробити висновок про його сумлінну поведінку, ступінь виправлення та ставлення до праці.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2024 року та винести нове рішення, яким задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник вказував, що всупереч вимогам ст..82 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України» Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суд не дослідив всі необхідні обставини для розгляду вказаного клопотання засудженого.

Вважав, що відомості, які свідчать про сумлінну поведінку та ставлення до праці засудженого необхідно витребувати зі слідчого ізолятора. Вказані відомості підтвердять обґрунтованість клопотання засудженого.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Частинами 1, 5 ст. 82 КК України, зі змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» №2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

На переконання колегії суддів, зазначені вимоги закону судом першої інстанції під час винесення оскарженої ухвали дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2014 року за п.1 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі (т.1 а.ос.с.16-21).

Згідно розпорядження вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2014 року щодо засудженого ОСОБА_10 набрав законної сили 19.06.2014 року (т.1 а.ос.с.28).

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Сумської області від 19.06.2014 року вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та адвоката ОСОБА_11 без задоволення (т.1 а.ос.с.23-26).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч.5 ст.72 КК України було відмовлено (т.2 а.ос.с. 44).

Згідно ухвали Апеляційного суду Сумської області від 08.08.2017 року ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2017 року якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч.5 ст.72 КК України, залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 без задоволення (т.3 а.ос.с. 50-51).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2020 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , 1983 року про заміну не відбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким відмовлено в повному обсязі (т.4 а.ос.с.24-25).

Згідно ухвали Сумського апеляційного суду від 22.09.2020 року ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.04.2020 року якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким залишено без змін а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення (т.3 а.ос.с.159-160).

Відповідно до ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.06.2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну призначеного йому покарання більш м`яким, відмовлено (т.4 а.ос.с.58-59).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.11.2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 , 1983 року про визнання покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що порушує права гарантовані Конституцією України відмовлено (т.4 а.ос.с.143-144).

Як вбачається з ухвали Сумського апеляційного суду від 18.04.2022 року ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.06.2021 року відносно ОСОБА_7 залишено без змін а апеляційну скаргу з доповненням засудженого ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення (т.4 а.с.193-195). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18.02.2022 року заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.02.2014 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення (т.4 а.ос.с.248).

Згідно з положеннями ч. ч. 3, 12, 13 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Разом з тим, в матеріалах особової справи відсутні будь-які дані які характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , з яких суд міг би зробити висновок про його сумлінну поведінку, ступінь виправлення та ставлення до праці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час вчинення злочину і на час засудження ОСОБА_7 , до покарання у виді довічного позбавлення волі, санкція ч.2 ст.115 КК України визначала покарання у виді довічного позбавлення волі і з того часу змін в даній нормі, які б знижували межу відповідальності, не відбувалося.

За наведеного, колегія судів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 154 КВК України у разі відмови суду щодо заміни покарання або невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні стосовно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, може бути внесено не раніше ніж через один рік з дня винесення постанови про відмову.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4