УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000370 від 30.12.2020 року за апеляційними скаргами прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 травня 2024 року, стосовно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянина України, з вищою освітою, працюючого в ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 ,

представник потерпілої - адвокат ОСОБА_6 ,

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор проситьвирок суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керуванням транспортним засобом на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки. Покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. З ст. 76 КК України.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 14305 грн. 50 коп. У ході апеляційного розгляду повторно дослідити: висновок судово-медичної експертизи № 17 від 06.03.2021; протокол огляду трупа від 30.12.2020.

В апеляційній скарзі представник потерпілої просить вирок суду скасувати,ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В ході апеляційного розгляду повторно дослідити: висновок судово-медичної експертизи № 17 від 06.03.2021; протокол огляду трупа від 30.12.2020.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_8 виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України через недоведеність того, що в інкримінованому діянні є склад даного кримінального правопорушення. Вирішено питання щодо речових доказів. Постановлено витрати на проведення судових експертиз прийняти на рахунок держави.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вказаний вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що спричинило безпідставне виправдання обвинуваченого.

Вказує, що твердження суду, про те що, у формулюванні обвинувачення та у викладі фактичних обставин не зазначено, що пішоходу ОСОБА_10 внаслідок наїзду було заподіяні конкретні тілесні ушкодження, їх ступінь та локалізацію, та не вказано дата і час його смерті, суперечить фактичним обставинам справи, оскільки прокурором на підтвердження наслідків, заподіяних злочином, надано висновок судово-медичної експертизи (СМЕ) від 06.03.2021 № 17, з якого вбачається, що ОСОБА_10 помер 30.12.2020 внаслідок тупої поєднаної травми тіла у виді переламів кісток скелету (перелами клубової, сідничної та лонної кісток, перелом вертлюжної впадини справа з розривом крижово-клубового зчленування, перелом середньої третини великогомілкової кістки, перелом міщелка великогомілкової кістки справа, крововиливу під павутинну оболонку головного мозку та мозочку, забою внутрішніх органів, заочеревенної гематоми (близько 1000 куб см.), яка супроводжувалася внутрішньо черевною кровотечею (просочення м`яких тканин черевної порожнини кров`ю) з послідуючим розвитком травматичного шоку.

У вказаному висновку СМЕ зазначено також, що тілесні ушкодження мають ознаки тяжких та, за сукупністю та локалізацією, заподіяні при контактуванні з автомобілем. На час та дату смерті, окрім висновку СМЕ, вказують досліджені судом протокол огляду трупа від 30.12.2020, а також копія медичної карти стаціонарного хворого, які також досліджені судом та визнані належними та допустимими доказами. Результати судово-медичної експертизи узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а саме протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, висновком судово-автотехнічної експертизи щодо механізму ДТП та показами самого ОСОБА_8 , яким визнано факт наїзду на пішохода ОСОБА_10 та завдання йому тілесних ушкоджень.

Наголошує, що сторона обвинувачення надала переконливі докази, які підтверджують наявність прямого причинного зв`язку між порушенням водієм автомобілю «Lexus RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , Правил дорожнього руху та настанням смерті пішохода НОМЕР_2 . внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних наїздом на нього керованого ОСОБА_8 транспортного засобу.

Звертає увагу, що формулювання обвинувачення, наведене в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні, цілком відповідає диспозиції ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України встановлена судом у підготовчому судовому засіданні, за результатами якого ухвалою від 07.07.2021 призначено судовий розгляд кримінального провадження на підставі вказаного обвинувального акту з посиланням на відсутність підстав для його повернення.

За такого, судом не взято до уваги докази сторони обвинувачення, а висновки суду, зазначені у вироку, містять істотні суперечності, що відповідно до п. 2-4 ч.1 ст.411, п. 1 ч.1 ст. 413 КПК України вказує на їх невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження, допущення судом неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність й істотних порушень кримінального процесуального закону, що вплинуло на вирішення питання щодо винуватості обвинуваченого, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі представник потерпілої зазначає, що твердження суду, про те що, зміст висунутого обвинувачення не утворює склад матеріального злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, суперечить висновку судово-медичної експертизи, згідно якого ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 14:45 внаслідок тупої поєднаної травми тіла у виді переламів кісток скелету (перелами клубової, сідничної та лонної кісток, перелом вертлюжної впадини справа з розривом крижово-клубового зчленування, перелом середньої третини великогомілкової кістки, перелом міщелка великогомілкової кістки справа, крововиливу під павутинну оболонку головного мозку та мозочку, забою внутрішніх органів, заочеревенної гематоми (близько 1000 куб см.), яка супроводжувалася внутрішньо черевною кровотечею (просочення м`яких тканин черевної порожнини кров`ю) з послідуючим розвитком травматичного шоку. У вказаному висновку СМЕ зазначено також, що тілесні ушкодження мають ознаки тяжких та, за сукупністю та локалізацією, заподіяні при контактуванні з автомобілем.

Під час судового розгляду при досліджені письмових доказів сторонами вказаний письмовий доказ під сумнів не ставився, як і не ставились під сумнів отримані тілесні ушкодження ОСОБА_10 та причини його смерті. Обвинувачений ОСОБА_8 визнав в повному обсязі обставини викладені в обвинувальному акті та погодився з висунутим йому обвинуваченням та кваліфікації його дій за ч. 2 ст.286 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 , обвинувачується в тому, що 30.12.2020 приблизно о 06:50 керував технічно справним автомобілем марки Lexus RX 350 номер НОМЕР_1 , рухався в темний час доби по асфальтованій проїзній частині проспекту Богоявленського, що має по дві смуги руху в кожному напрямку, яка освітлювалась штучним міським електроосвітленням, у крайній лівій полосі, в напрямку від вул. Авангардній в бік вул. Театральній зі швидкістю 67,6-73,3 кв./год. У цей же час на перехресті проспекту Богоявленського та вул. Південна, по нерегульованому пішохідному переходу, що розміщується безпосередньо на проїзній частині проспекту Богоявленського рухався пішохід ОСОБА_10 зліва направо відносно напрямку руху автомобіля Lexus RX 350 номер НОМЕР_1 .

Пі час руху на вищевказаній ділянці дороги водія автомобіля Lexus RX 350 номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме проявив неуважність до дорожньої обстановки, не стежив за її змінами, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча зобов`язаний був постійно його контролювати і мав таку можливість, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу під час виявлення небезпеки для руху на автодорозі у вигляді пішохода, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість свого транспортного засобу, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких могла бути створена перешкода або небезпека.

Внаслідок цього автомобіль Lexus RX 350 номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_8 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями було госпіталізовано каретою швидкої медичної допомоги до ЛМШД м. Миколаєва, який перебуваючи у реанімаційному відділені помер від отриманих травм в результаті ДТП. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Ці дії кваліфіковані обвинуваченням за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10

Виправдовуючи ОСОБА_8 за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України через недоведеність того, що в інкримінованому діянні є склад даного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що зміст фабули обвинувачення та юридичного його формулювання не дають підстав для висновку, що смерть ОСОБА_10 настала в певний день та час (з чого й починається відлік часу існування інкримінованого злочину), внаслідок конкретних тілесних ушкоджень (травм - як зазначено в обвинувальному акті). За такого, зміст висунутого обвинувачення не утворює склад матеріального злочину який, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та представника потерпілої на підтримку доводів апеляційних скарг, думку обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

За вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а його зміст повинен відповідати положенням ст.374 КПК.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, зокрема, у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим та, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно із п. 1 ч. 3ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

На переконання суду апеляційної інстанції, при ухваленні виправдувального вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Так, склад кримінального правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретне правопорушення, передбачене кримінальним законом. Об`єктивними ознаками складу кримінального правопорушення є об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єктивними суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно-небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діянням та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Сторона обвинувачення в обвинувальному акті виклала об`єктивну сторону кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_8 , а саме порушення вимог п.п. 2.3 «б», 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, те що ОСОБА_8 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не стежив за її змінами, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча зобов`язаний був постійно його контролювати і мав таку можливість, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу під час виявлення небезпеки для руху на автодорозі у вигляді пішохода, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість свого транспортного засобу, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких могла бути створена перешкода або небезпека. Внаслідок цього автомобіль Lexus RX 350 номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_8 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 . Внаслідок вказаної дорожно-транспортної пригоди ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями було госпіталізовано каретою швидкої медичної допомоги до ЛМШД м. Миколаєва, який перебуваючи у реанімаційному відділені помер від отриманих травм в результаті ДТП. Дана дорожно - транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції визнав недоведеним, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального порушення, пославшись на те, що зміст висунутого ОСОБА_8 обвинувачення не утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, оскільки фабула обвинувачення не дає підстав для висновку, що смерть ОСОБА_10 настала в певний день та час внаслідок конкретних тілесних ушкоджень, так як в обвинувальному акті не зазначено дату смерті потерпілого і отримані ним тілесні ушкодження, а саме їх ступінь тяжкості та локалізація.

При цьому, в мотивувальній частині вироку суд зазначає, що фактичні обставини справи були доведені в судовому засіданні. На обґрунтування своїх висновків суд послався на покази обвинуваченого ОСОБА_8 , який повністю визнав свою вину, зазначив, що необережно наїхав за обставин вказаних в обвинуваченні на потерпілого ОСОБА_10 , залишився на місці пригоді, організував потерпілому невідкладну медичну допомогу, але останній в той самий день помер у лікарні. Висновок судової медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , в якому вказано, що останній помер 30.12.2020 о 14:45 внаслідок тупої поєднаної травми тіла у виді переламів кісток скелету (перелами клубової, сідничної та лонної кісток, перелом вертлюжної впадини справа з розривом крижово-клубового зчленування, перелом середньої третини великогомілкової кістки, перелом міщелка великогомілкової кістки справа, крововиливу під павутинну оболонку головного мозку та мозочку, забою внутрішніх органів, заочеревенної гематоми (близько 1000 куб см.) яка супроводжувалася внутрішньо черевною кровотечею (просочення м`яких тканин черевної порожнини кров`ю) з послідуючим розвитком травматичного шоку). Крім того, експерт описав і інші ушкодження (садна, сінці), потім за їх сукупністю та локалізацією дійшов висновку й про механізм заподіяння при контактуванні з автомобілем, який сам по собі є вагомим в справах про ДТП, наприкінці дійшов висновку, що усі вони в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, на смерть ОСОБА_10 30.12.20, сукупність і локалізацію пошкоджень вказує зміст протоколу огляду трупа від 30.12.20, а також копія медичної карти стаціонарного хворого, які долучені як докази. Протокол огляду місця події від 30.12.20 з додатками, де в період з 07:55 до 09:00 зафіксована дорожня обстановка на перехресті вул. Південної з проспектом Богоявленським м. Миколаєва, в районі пішохідного переходу вказаного проспекту, на проїзній частині, частково на суцільній подвійній смузі, виявлений автомобіль Lexus RX 350 номер НОМЕР_1 з пошкодженнями в правій передній частині кузову (розбита права передня блок-фара, вм`ятина на капоті справа, на передньому крилі, зламане кріплення переднього бамперу, зламаний пластик накладки на капот справа), плями речовини бурого кольору на проїзній частині в межах смуги зустрічного руху на відстані 13,5 м. від світлофорного об`єкту для пішоходів в напрямку руху автомобіля. Висновки судово-технічних експертиз, відповідно яких - за умов дотримання водієм вимог п.18.1, 12.3 ПДР України, водій мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, недотримання водієм вимог ПДР знаходяться з технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції формально віднісся до розгляду справи та прийняття рішення. Мотиви та висновки суду про недоведеність наявності у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суперечливі, непереконливі, а по суті необ`єктивні, оскільки з усієї доказової бази, суд абсолютно вибірково, формально та поверхово оцінював докази, що призвело до помилки в оцінці фактичних обставин правопорушення.

Мотиви суду взагалі «вирвані з контексту» логічне та змістовне обґрунтування висновків відсутнє, аналізу доказів як кожного окремо так і в сукупності з іншими немає, таке рішення суду не відповідає загальним засадам кримінального провадження та усталеним принципам правосуддя, про які йдеться як в національному законодавстві, так й в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Вказане свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного вироку.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла переконливого висновку про те, що ухвалюючи за результатами розгляду даного кримінального провадження виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_8 , суд першої інстанції істотно порушив вимоги ст. 370 КПК України, так як допустив явну суперечливість у своїх висновках, не дав належної оцінки наявним у справі доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, що стало наслідком його незаконності, необґрунтованості та невмотивованості судового рішення, а також порушив вимоги ст. 374 КПК України щодо вимог до змісту вироку.

Виходячи із передбачених ст. ст. 7, 9 ч.6 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст. 409, 411, 412, 415 КПК України, з метою забезпечення права сторін провадження на справедливий судовий розгляд та на оскарження процесуальних рішень, дотримання принципу змагальності сторін та свободи подання ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалений Ленінським районним судом м. Миколаєва виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_8 підлягає безумовному скасуванню, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Встановлена колегією суддів неповнота судового розгляду є системною, що свідчіть про однобічність розгляду судом першої інстанції даного кримінального провадження.

Вказані порушення закону, а отже і подальшу оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, не можливо усунути під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження, навіть шляхом проведення повного дослідження всіх доказів по справі, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи та право учасників кримінального провадження на оскарження процесуальних рішень ( ст.24 КПК України).

У зв`язку із скасуванням вироку суду із-за істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, та відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, якими встановлено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, колегія суддів в обговорення вини і кваліфікації дій ОСОБА_8 не входить.

Під час нового судового розгляду даного кримінального провадження, суду першої інстанції слід всебічно, повно та неупереджено розглянути його та дослідити доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої, під час ухвалення вироку не допустити виявлені недоліки та ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення, надавши оцінку всім доказам, дослідженим під час судового розгляду.

Керуючись ст.376, 405,407, 409, 413,415,418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 травня 2024 року, стосовно ОСОБА_8 , - скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді