Справа №: 479/1305/24 Провадження № 1-кп/486/242/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у межах обраного у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у кримінальному провадженні №0000249 від 06.12.2023, за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, інваліда 2 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку), захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

04.11.2024 від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 06.12.2023 з метою вчинення розбійного нападу вступив в злочинну змову з чоловіком, особа якого досудовим розслідуванням не встановлена та матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. Достовірно знаючи, що за адресою АДРЕСА_3 , проживає місцевий фермер - голова ФГ « ОСОБА_7 » разом з дружиною, вважаючи, що у них за місцем проживання може зберігатись значна сума грошових коштів та інше цінне майно, ОСОБА_3 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою вирішили вчинити напад на родину ОСОБА_7 та незаконно заволодіти їх грошовими коштами та майном. 06.12.2023 близько 18:30 год. ОСОБА_3 разом зі спільником прибули до домоволодіння родини ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, вони ретельно підготувалися до здійснення нападу, а саме: вжили заходи для неможливості їх впізнання одягнулись в одяг, який за своїми зовнішніми ознаками нагадує військову форму та балаклави, а також з собою взяли знаряддя вчинення злочину - предмети, зовні схожі на автоматичну зброю, з метою подолання опору потерпілих. Користуючись тим, що родина ОСОБА_7 проживає в кінці вулиці та не має найближчих сусідів, залишаючись непоміченими для оточуючих, вони без перешкод проникли на територію домоволодіння Бардичевських. Після чого, ОСОБА_3 разом із невстановленою слідством особою та матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, реалізуючи свій злочинний умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проникли до житлового будинку, де застосовуючи фізичну силу та погрози застосування фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, зв`язали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 полімерними стяжками чорного кольору та почали вимагати у останніх грошові кошти. Підтверджуючи серйозність своїх намірів, ОСОБА_3 , разом із невстановленою слідством особою та матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, направляли на потерпілих предмети, схожі на автоматичну зброю, а до обличчя ОСОБА_8 приставляли ножа, якого знайшли в будинку, погрожуючи відрізати вухо, ставили на спину останнього увімкнену праску, яка знаходилась у кімнаті, наступали ногами на суглоби, завдаючи фізичного болю. Сприймаючи протиправні дії та погрози фізичною розправою з боку нападників як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вказали на стіл у спальні, де знаходились грошові кошти у сумі 4000 доларів США та 20 000 грн.

Відкрито заволодівши грошовими коштами в сумі 4000 доларів США (в еквіваленті на національну валюту 146 647,2 грн), 20 000 грн, а також магазином номер НОМЕР_1 , який є складовою частиною стартового пістолета «STALKER-MOD2918» номер « НОМЕР_1 », калібру 9 мм Р.А.К., виробництва «Atak Silah San. Tic. Ltd. Sti.», що був у використанні, вартістю 700 грн, та зберігався в гаражі на території домоволодіння, ОСОБА_3 , разом із невстановленою слідством особою, зникли з місця події, при цьому залишивши потерпілих зв`язаними, тим самим маючи намір завадити виклику допомоги та викриття їх злочинних дій.

Вказаними діями ОСОБА_3 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою та, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, спричинили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 167 347,20 грн, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану

Прокурор також зазначив про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від суду: доказами зазначеного ризику являється те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Тяжкість можливого покарання ОСОБА_3 , у разі доведення його винуватості у передбаченому законом порядку, є тим фактором та дає підстави вважати, що останній, з метою уникнути його, може змінити своє місце проживання, відбути у неконтрольовану (окуповану) державою територію України, внаслідок чого подальше притягнення його до відповідальності буде неможливим.

- незаконно впливати та здійснювати тиск на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують обвинуваченого, оскільки вказані особи не надавали свої покази безпосередньо суду;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Органом досудового розслідування достовірно не встановлені дані спільника ОСОБА_3 та його точне місцезнаходження, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на нього, а також може вжити заходи до пошуку свідків та очевидців вчинення злочину, які не встановлені та допитані в ході досудового розслідування та схиляння їх до дачі показів, що виправдовують його та не відповідають реальним обставинам справи.

Посилається на те, що дані ризики мали місце при обранні та продовженні обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до цього часу продовжують існувати, не зменшились та виправдовують його тримання під вартою.

Окрім того, сторона обвинувачення просила врахувати, що ОСОБА_3 неодноразово продовжувався строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, що до затримання він проживав в Одеській області, внаслідок чого недоцільно обирати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого та не попередять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

На думку прокурора, обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з насильством, є достатньо переконливим для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити, зазначила, що ОСОБА_3 за станом здоров`я може утримуватися під вартою, що підтверджується відповідною довідкою, інші матеріали кримінального провадження досліджувати в підготовчому засіданні неможливо.

Також 04.11.2024 від захисника ОСОБА_6 до суду надійшло клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у межах обраного у вигляді тримання під вартою, визначивши розмір застави від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання обґрунтовує незадовільним станом здоров`я обвинуваченого, який має інвалідність, неодноразово потребував медичної допомоги, перебуваючи у слідчому ізоляторі, внаслідок атеросклерозу, енцефалопатії, перенесення ішемічного інсульту, періодичних нападів зниження тиску. Зазначила, що обвинувачений раніше не судимий, має сім`ю, дітей, до затримання працював та мав стабільний дохід. Згідно характеристики №609 від 26.06.2024 обвинувачений проживав у селі Ламбрівка, його сім`я благополучна. За час проживання в селі зарекомендував себе добре, користується повагою серед населення, характеризується як відповідальна, чуйна, добропорядна людина, приймав активну участь у різних заходах села. Виконує батьківські обов`язки по вихованню дітей та догляду за ними сумлінно. До селищної ради скарги з боку мешканців с. Ламбрівка на ОСОБА_3 не надходили, до адміністративної відповідальності не притягувався. Згідно характеристики №91 від 27.06.2024 проживає за адресою АДРЕСА_2 з 2018 року. Одружений, має дружину, з якою виховують двої дітей, сина, 2013 року народження та дочку 2016 року народження. За період проживання на території селища Авангард у зловживанні алкогольними напоями та в порушенні громадського порядку ОСОБА_3 помічений не був. Скарг в письмовій чи усній формі про здіснення злочину чи про злочин, які готуються по журналу обліку скарг і заяв громадян відносно ОСОБА_3 станом на 27.06.2024 не зареєстровано. Зазначила, що за наявними матеріалами невідомо про застосування насильства до потерпілого саме ОСОБА_3 , оскільки в матеріалах відсутні докази щодо надання потерпілому чи іншим особам медичної допомоги, тобто обставина визначена п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України є непереконливою. В клопотанні сторона захисту послалася на матеріали кримінального провадження зазначаючи про те, що ствердно вказувати, що ОСОБА_3 перебував на місці події 06.12.2024 неможливо. Щодо ризиків, вказаних прокурором у клопотанні зазначила, що вони не доведені, спроб ОСОБА_3 втекти не було, він не має наміру впливати на потерпілих та свідків, оскільки проживає в іншій області, щодо застосування насильства, то в обвинувальному акті не перераховані насильницькі дії, які вчинив особисто ОСОБА_3 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 просила у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відмовити, обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у межах обраного у вигляді тримання під вартою, визначивши розмір застави від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 . Також зазначив, що матеріали кримінального провадження містять розбіжності щодо кількості осіб, які вчинили злочин, а саме на початку досудового розслідування потерпілий повідомляв про трьох осіб, а пізніше про двох, які застосовували до нього насильницькі дії, тобто змінював покази на досудовому розслідуванні, що підтверджується протоколами допиту потерпілих, вже під час того, як обвинувачений ОСОБА_3 перебував під вартою, також посилався на протокол затримання обвинуваченого, в якому зазначені підстави затримання, та інші матеріали кримінального провадження. Зазначив, що досудове слідство завершено, матеріали кримінального провадження у сторони обвинувачення, разом з тим прокурором не надано нових аргументів в обгрунтування ризиків, на які він посилається, наявність суспільного інтересу не підтверджено. Щодо ризиків зазначив, що сторона обвинувачення має всі документи щодо місць, в яких може перебувати обвинувачений, вплив на потерпілих та свідків можна нівелювати покладенням обов`язку заборони спілкування, щодо вчинення іншого кримінального правопорушення просив врахувати, що ОСОБА_3 раніше не судимий. Просив звернути увагу на відсутність в матеріалах кримінального провадження акту медичної експертизи щодо встановлення тілесних ушкоджень, що на його думку спростовує доводи прокурора щодо злочину, пов`язаного з насильством, і що насильницькі дії вчинялися саме ОСОБА_3 . Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Прокурор проти задоволення клопотання сторони захисту заперечувала.

Обвинувачений просив обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, в задоволенні адвоката ОСОБА_6 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.06.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, який продовжено ухвалами від 16.08.2024 та 18.09.2024 року.

Вирішуючи питання про застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцять років з конфіскацією майна, може ухилитися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя обґрунтовував застосування та продовження тримання під вартою обставинами кримінального провадження, обґрунтованістю підозри, тяжкістю покарання, наявністю ризиків, визначених ст.177 КПК України, а тому, на переконання слідчого судді, застосування до підозрюваного ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить в повній мірі виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 3 ст. 331 КПК України встановлено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час відсутні підстави вважати, що ризики, встановлені слідчим суддею та викладені у клопотанні прокурора, а саме ризик переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, відпали.

Будь-яких даних про відсутність ризиків, які б обґрунтовували недоцільність продовження ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Наявність у обвинуваченого постійного місця мешкання та міцних соціальних зв`язків, хоча і мають місце, проте не є достатнім важелем для зменшення встановленого ризику і не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновків про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, ці обставини існували й на момент вчинення злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.

Доводи захисника, обґрунтовані посиланнями на матеріали кримінального провадження судом не можуть бути взятіприйняті до уваги, оскільки станом на день проведення першого підготовчого судового засідання суд не ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, і відповідно до вимог КПК України не може бути ознайомлений з ними до початку розгляду справи по суті. Суд враховує пояснення захисників в межах розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, а доводи щодо недоведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та відсутності доказів вчинення ним насильницьких дій, суд на даній стадії кримінального провадження вважає передчасними та не розглядає, оскільки ці питання є предметом перевірки під час розгляду кримінального провадження по суті.

Щодо ненадання нових аргументів на підтвердження ризиків, зазначених прокурором, суд вважає, що прокурором вказано про відсутність змін, і відповідно про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу, тому саме обов`язком сторони захисту є доведення того, що ризики зменшилися або відпали, у випадку непогодження з обраним запобіжним заходом.

Щодо можливості суду відреагувати на невиконання обвинуваченим встановлених обмежень у випадку обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, шляхом зміни запобіжного заходу на більш суворий, суд дійшов висновку про відсутність правового обгрунтування таких доводів, оскільки пріоритетним завданням кримінального судочинства є захист від кримінальних правопорушень, що вимагає дотримання балансу між тимчасовим обмеженням свободи особи та захистом інших осіб та держави.

Суд при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу застосовує «трискладовий тест»: втручання здійснене «згідно з законом», воно відповідає законній (легітимній) меті, воно необхідно в демократичному суспільстві. Цей вираз не лише вимагає дотримання внутрішнього законодавства, але також має відношення до якості цього закону, вимагаючи його сумісності з принципом верховенства права (Halford проти Сполученого Королівства, §49)

Суд вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави на цей час, залишаються реальними та продовжують існувати, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з насильством, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцять років з конфіскацією майна. Окрім того, суд враховує конкретні обставини даного кримінального провадження. Ці обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку діяння, за яким пред`явлене обвинувачення, а отже про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду з огляду на ступінь тяжкості можливого покарання.

Судом враховано, що слідством достовірно не встановлено іншу особу, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, та її місцезнаходження, що дає підстави вважати, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може вплинути на цю особу, а також на потерпілих та свідків, які ще не допитувалися в судовому засіданні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Такі висновки суду не суперечать вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію РФ проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема, ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою без визначення застави.

Сторона захисту не надала суду належних і допустимих доказів, які б надавали суду можливість застосувати альтернативний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , а посилання на наявність сім`ї, стабільного доходу та віддаленості місця проживання обвинуваченого від місця вчинення злочину, а відповідно і від місця розгляду кримінального провадження, для суду є непереконливим.

Щодо незадовільного стану здоров`я, на який посилається захисник, суд не вважає надані стороною захисту докази достатніми для обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою і зауважує, що постійний медичний нагляд, який в змозі забезпечити держава у місцях тримання під вартою, не погіршить становища обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципу правової визначеності, з урахуванням часу, потрібного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів без визначення застави підлягає задоволенню.

В задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у межах обраного у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативи у вигляді застави слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 217, 314-316, 331, 336 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 січня 2025 року включно, без визначення застави.

В задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у межах обраного у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативи у вигляді застави відмовити.

Відкласти підготовче судове засідання на 06 грудня 2024 року о 14:00.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено о 09:00 годині 15 листопада 2024 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1