КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника власника майна ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту - задоволено.

Накладено арешт на майно, яке було вилучено 08 березня 2024 року в ході проведення обшуку автомобіля TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , а саме: автомобіль TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , який згідно відомостей реєстраційної картки тз зареєстрований за ОСОБА_7 та перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користуватись, розпоряджатися даним майном, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження за договором, передачі у спадщину та постановлено зберігати його на спеціальному майданчику, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Накладено арешт на майно, а саме на автомобіль AUDI Q7, д.н.з, НОМЕР_14, vin НОМЕР_3 , який згідно відомостей реєстраційної картки тз зареєстрований за ОСОБА_7 і перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користуватись, розпоряджатися даним майном, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження за договором, передачі у спадщину.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилається на те, що участь у судовому засіданні ні власник майна, ні адвокат не брали, повідомлень, повісток та копію оскаржуваної ухвали з суду першої інстанції не отримували, про ухвалу слідчого судді стало відомо лише з сайту «Судова влада» 17 червня 2024 року.

Уважає, що оскаржувана ухвала є незаконно та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, судом не було досліджено всі докази та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Посилається на те, що клопотання про арешт майна не було вручено власнику майна і про дату судового засідання власнику майна не повідомлялось.

Вказує, що автомобіль TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 , її чоловік ОСОБА_9 практично не керував та не розпоряджався вказаним транспортним засобом, автомобілем постійно керувала власниця ОСОБА_7 , а з початку 2024 року (січень-березень) вказаним транспортним засобом ніхто не користувався та він постійно знаходився на платній стоянці, де і був 08 березня 2024 року вилучений працівниками поліції.

Зауважує, що автомобіль TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 придбала особисто за договором купівлі-продажу №РЛК 061/0519, укладеним між нею та ТОВ «Компанія Про Лайн» за грошові кошти, які вона отримала за кредитним договором. Перший внесок за автомобіль ОСОБА_7 сплачувала зі своїх особистих коштів та коштів своїх батьків та, оформивши кредит на купівлю вказаного транспортного засобу, до кінця 2023 року особисто сплачувала грошові кошти в банк.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 дійсно перебувають у шлюбі, проте останній час вони проживають окремо.

Також зазначає, що автомобіль AUDI Q7, д.н.з, НОМЕР_14, був придбаний ОСОБА_7 20 вересня 2023 року у технічно несправному стані та до кінця 2023 року він перебував на станції технічного обслуговування, де ремонтувався; у 2024 році даним автомобілем практично ні власник автомобіля ОСОБА_7 , ні її чоловік ОСОБА_9 не користувалися.

На переконання скаржника прокурор не надав доказів, що вказані автомобілі могли бути причетними до будь-якої злочинної діяльності.

Посилається на те, що згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року було вирішено повернути вилучений в ході обшуку автомобіль TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , власнику ОСОБА_7 , проте працівниками поліції ухвалу виконано не було.

Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_9 на даний час знаходиться у Республіці Польща і готовий надати пояснення слідчому по відеоконференції. При цьому, підозра ані ОСОБА_9 , ані ОСОБА_7 не оголошена.

Прокурор, власник майна та його представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про причини неприбуття у судове засідання не повідомили.

З урахуванням положень частини четвертої статті 405 КПК України, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.

Дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто у відсутності власників майна.

Згідно матеріалів справи копія оскаржуваної ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року власникам майна не направлялась.

Як зазначає адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, копію ухвали від 21 травня 2024 року станом на час подання апеляційної скарги ані ОСОБА_7 , ані самим захисником отримано не було, про ухвалу слідчого судді йому стало відомо лише з сайту «Судова влада» 17 червня 2024 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи адвоката про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000879, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 185, частиною першою статті 263, частиною третьою статті 292, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 292 КК України.

У клопотанні зазначено, що в період 2023-2024 років на території Полтавської та Дніпропетровської областей діяла організована група осіб, які систематично, з використанням технічного обладнання, здійснювала несанкціоноване втручання, шляхом пошкодження, державних нафтопроводів, які перебувають на балансі АТ «Укртранснафта» та подальше викрадення вуглеводневої сировини, шляхом водо-заміщення використовуючи заздалегідь пристосовані технічні устаткування та пристрої для перекачування сировини до спеціально обладнаних транспортних засобів.

08 березня 2024 року о 09 год 35 хв, діяльність організованої злочинної групи, у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 припинено шляхом їх викриття працівниками поліції.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що вищеописана організована група для вчинення кримінальних правопорушень залучилася підтримкою інших осіб, причетність яких на разі з`ясовується, в тому числі, для вирішення питання щодо повідомлення їм про підозру.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що під час вчинення незаконної діяльності, що полягає в незаконному відборі вуглеводневої сировини з метою її викрадення та транспортування вищезазначені особи використовували як знаряддя транспортні засоби, а саме: автомобіль «HYUNDAI SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_15 та до січня 2024 року використовувався ОСОБА_10 та іншими учасниками групування, а далі до 03 серпня 2024 року, включно, автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_5 , який також зареєстрований за ОСОБА_15 та використовувався ОСОБА_10 та іншими учасниками групування для переміщення до місця розташування автомобіля «КаМАЗ 53212», д.н.з. НОМЕР_6 , який переобладнаний встановленою ємністю, помпою, кранами, гідравлічними шлангами високого тиску для вчинення незаконного відбору сировини, з місця розміщення нафто-трубопроводів об`єктів НАК «Нафтогаз України», де останні здійснюють безпосереднє несанкціоноване втручання, шляхом їх пошкодження, та використовувався з метою подальшого транспортування викраденої сировини та перевантаження до спеціально пристосованих транспортних засобів: тягача SCANIA R420, д.н.з. НОМЕР_7 , цистерни моделі «ЕХО 99983», д.н.з. НОМЕР_8 , тягача SCANIA R400, д.н.з. НОМЕР_9 , які зареєстровані за ОСОБА_16 , який є рідним братом дружини ОСОБА_17 - ОСОБА_18 , та однією з довірених осіб ОСОБА_17 , цистерни моделі «GEUSENS GSA24», д.н.з. НОМЕР_10 , яка зареєстрована за ОСОБА_19 та згідно договору оренди перебувала у користуванні ТОВ «АЙВЕРІ ЛТД КОМПАНІ».

Встановлено, що водіями вказаних вище тягачів є ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які за дорученням ОСОБА_17 здійснюють за транспортування викраденої сировини до місця «відстою» викраденої речовини, за адресою: с. Ліпляве, Черкаської області (кадастровий номер ділянки: :01:001:0931, географічні координати 49.778607, 31.522813), де здійснює свою діяльність ТОВ «АЙВЕРІ ЛТД КОМПАНІ» (41580123), директором якого є ОСОБА_22 , де розміщуються пристосовані металевої ємності для зберігання викраденої сировини.

Згідно інформації, отриманої в ході проведення негласних та гласних слідчих розшукових дій, встановлено, що ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснюючи охорону вказаної ділянки, за координації ОСОБА_17 , виконує технологічні процеси, за допомогою спеціальних технічних засобів, дотримуючись відповідної процедури, здійснює очищення викраденої сировини від домішок води, з метою досягається потрібних показників густини продукту, що суттєво збільшує його вартість.

При цьому, встановлено, що ОСОБА_17 здійснював забезпечення фінансування злочинного групування, а також транспортними засобами, які використовуються для транспортування викраденої сировини, координував переміщення тягачів, в тому числі до місця «відстою», регулював процес реалізації викраденої сировини суб`єктам господарювання. У своїй злочинній діяльності, в тому числі під час зустрічей з ОСОБА_10 , ОСОБА_17 використовував автомобіль «HONDA CR-V», д.н.з. НОМЕР_11 , який зареєстрований за ОСОБА_18 .

Згідно протоколу допиту в якості свідка ОСОБА_23 встановлено, що він працює водієм фури в ТОВ «АЙВЕРІ ЛТД КОМПАНІ», керівником якого є ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Де він разом з іншим водієм ОСОБА_26 здійснював перевезення нафтопродуктів, які за вказівкою ОСОБА_17 завантажував на території, яку завчасно повідомляв ОСОБА_10 (з яким завчасно його познайомив ОСОБА_17 ) з автомобіля «КАМАЗ», яким керував чоловік, ім`я якого йому не відомо, та в подальшому транспортували до території в с. Ліпляве, де її приймав ОСОБА_16 , при цьому попередньо зважуючи на ваговій.

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи працівником АТ «Укртранснафта», сприяє учасникам злочинного угрупування шляхом усунення перешкод під час провадження їх злочинної діяльності. Під час провадження злочинної діяльності ОСОБА_9 використовував автомобілі ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_12 , MITSUBISHI PAJERO, д.н.з. НОМЕР_13 , які зареєстровані за АТ «УКРТРАНСНАФТА» та TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , і AUDI Q7, д.н.з, НОМЕР_14, які зареєстровані за його дружиною ОСОБА_7 , що підтверджується протоколами огляду відеозаписів, протоколами допиту свідків, протоколами за результатами проведення НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно інформації, що надійшла від ДКР НП України, на виконання доручення слідчого в порядку статті 40 КПК України, встановлено, що ОСОБА_9 знаходиться за межами України, куди виїхав 07 березня 2024 року на автомобілі AUDI Q7, д.н.з, НОМЕР_14.

08 березня 2024 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , затримано в порядку статті 208 КПК України, безпосередньо після вчинення злочину, та в подальшому, цього ж дня, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною третьою статті 292 КК України, тобто в пошкодженні магістральних нафтопроводів, що призвело до порушення нормальної роботи зазначених трубопроводів, повторно, організованою групою.

12 березня 2024 року ОСОБА_17 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 292 КК України, тобто в пособництві в пошкодженні магістральних нафтопроводів, що призвело до порушення нормальної роботи зазначених трубопроводів, повторно, організованою групою.

13 березня 2024 року ОСОБА_27 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 292 КК України, тобто в пошкодженні магістральних нафтопроводів, що призвело до порушення нормальної роботи зазначених трубопроводів, повторно, організованою групою.

22 квітня 2024 року згідно постанови заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 08 червня 2024 року.

09 березня 2024 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва щодо підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави строком до 02 травня 2024 року включно, після чого 29 квітня 2024 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_28 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави щодо підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 червня 2024 року.

29 квітня 2024 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 08 червня 2024 року.

13 березня 2024 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва щодо підозрюваних ОСОБА_27 та ОСОБА_17 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. до 08 квітня 2024 року включно, після чого 01 травня 2024 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваних ОСОБА_27 та ОСОБА_17 в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 червня 2024 року.

08 березня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду від 12 лютого 2024 року у справі №757/6824/24-к проведено обшук автомобіля TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , в ході якого, згідно прямого дозволу слідчого судді визначеного ухвалою, вилучено зазначений автомобіль, разом з ключем запалювання та свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу.

Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду від 12 лютого 2024 року у справі №757/6893/24-к надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_14 , vin НОМЕР_15 з можливістю вилучення вказаного автомобіля, однак виконати вказану ухвалу слідчого судді не представилось можливим, оскільки ОСОБА_9 на вищезазначеному автомобілем 07 березня 2024 року виїхав з території України до Республіки Польща, де перебуває і до теперішнього часу.

02 травня 2024 року автомобілі TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 та AUDI Q7, д.н.з, НОМЕР_14, vin НОМЕР_3 , які перебували в користуванні ОСОБА_9 , визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні у зв`язку з достатніми підставами, які стали відомі органу досудового розслідування, що вказані автомобілі використовувались ОСОБА_9 як знаряддя вчинення злочину.

09 травня 2024 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000879.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту - задоволено.

Накладено арешт на майно, яке було вилучено 08 березня 2024 року в ході проведення обшуку автомобіля TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , а саме: автомобіль TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , який згідно відомостей реєстраційної картки тз зареєстрований за ОСОБА_7 та перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користуватись, розпоряджатися даним майном, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження за договором, передачі у спадщину та постановлено зберігати його на спеціальному майданчику, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Накладено арешт на майно, а саме на автомобіль AUDI Q7, д.н.з, НОМЕР_14, vin НОМЕР_3 , який згідно відомостей реєстраційної картки тз зареєстрований за ОСОБА_7 і перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користуватись, розпоряджатися даним майном, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження за договором, передачі у спадщину.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , який згідно відомостей реєстраційної картки тз зареєстрований за ОСОБА_7 та перебуває у користуванні ОСОБА_9 шляхом заборони користуватись, розпоряджатися даним майном, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження за договором, передачі у спадщину і зберігати його на спеціальному майданчику, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль AUDI Q7, д.н.з, НОМЕР_14, vin НОМЕР_3 , який згідно відомостей реєстраційної картки тз зареєстрований за ОСОБА_7 і перебуває у користуванні ОСОБА_9 шляхом заборони користуватись, розпоряджатися даним майном, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження за договором, передачі у спадщину, з тих підстав, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, є знаряддям вчинення злочину у кримінальному провадженні №0000879 від 31 липня 2023 року, а також з метою забезпечення зберігання речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення збереження речового доказу до постановлення у кримінальному провадженні кінцевого рішення.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на викладене та встановлені під час здійснення досудового розслідування обставини, спростовуються доводи скаржників про те, що прокурор не надав доказів, що вказані автомобілі могли бути причетними до будь-якої злочинної діяльності.

Аргументи адвоката, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_9 на даний час знаходиться у Республіці Польща і готовий надати пояснення слідчому по відеоконференції; підозра ані ОСОБА_9 , ані ОСОБА_7 не оголошена; автомобіль TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 , її чоловік ОСОБА_9 практично не керував та не розпоряджався вказаним транспортним засобом, автомобілем постійно керувала власниця ОСОБА_7 , а з початку 2024 року (січень-березень) вказаним транспортним засобом ніхто не користувався та він постійно знаходився на платній стоянці, де і був 08 березня 2024 року вилучений працівниками поліції; автомобіль TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 придбала особисто за договором купівлі-продажу №РЛК 061/0519, укладеним між нею та ТОВ «Компанія Про Лайн» за грошові кошти, які вона отримала за кредитним договором; ОСОБА_7 та ОСОБА_9 дійсно перебувають у шлюбі, проте останній час вони проживають окремо; автомобіль AUDI Q7, д.н.з, НОМЕР_14, був придбаний ОСОБА_7 20 вересня 2023 року у технічно несправному стані та до кінця 2023 року він перебував на станції технічного обслуговування, де ремонтувався; у 2024 році даним автомобілем практично ні власник автомобіля ОСОБА_7 , ні її чоловік ОСОБА_9 не користувалися, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім того, як убачається з наданих захисником матеріалів, договір купівлі-продажу транспортного засобу TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , укладено між ОСОБА_7 та ТОВ «Компанія Про Лайн» 22 травня 2019 року, Додаткова угода №2 до договору купівлі-продажу - 31 травня 2019 року, у свою чергу договір про надання банківських послуг №599060/3672478 укладено між ОСОБА_7 та АТ «Креді Агріколь Банк» 06 червня 2019 року, тобто після укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу.

При цьому, з договору про надання банківських послуг №599060/3672478 від 06 червня 2019 року не можливо встановити, що кредитні кошти були надані саме на придбання транспортного засобу TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 .

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника власника майна ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника власника майна ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3