У Х В А Л А

26.11.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква Київської області в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в режимі відеоконференції з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» клопотання

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який засуджений 22.07.2021 вироком Ірпінського міського суду Київської області за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі та відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)»

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі на підставі ст. 81 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що він на даний час відбув три чверті строку, довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, має подяку від адміністрації установи.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України. Додатково пояснив, що дома його чекають дочка та її четверо дітей, яким потрібна його допомога. Він виправився і думає, що уже не потрапить в місця позбавлення волі. У колонії він раніше працював, а потім перестав ходити на роботу через хворобу. Він не є особою з інвалідністю, але за станом здоров`я він не може працювати.

Представник колонії в судовому засіданні вважав, що звільняти засудженого умовно-достроково недоцільно, тому що із часу останньої комісії змінилося лише те, що засуджений отримав одне заохочення та перестав ходити на роботу.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання заперечив, вважаючи його передчасним та безпідставним.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 22.07.2021 Ірпінським міським судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Початок строку покарання: 22.07.2021, кінець строку: 02.11.2025.

Із наявної в матеріалах справи характеристики на особу засудженого ОСОБА_3 встановлено, що в державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» відбуває покарання з 29.09.2021. За час відбування покарання характеризується посередньо, має 4 заохочення, стягнень не має. На підприємстві установи не працевлаштований. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи з метою встановлення поблажливого ставлення до себе. В цілому стриманий, агресій не проявляє. Намагається утримувати у чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Має шкідливі звички. Не приймає особисту участь у виховних заходах, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, непідвищував свої професійно - технічні навички та наявний загальноосвітній рівень, не бере участі в роботі самодіяльних організацій. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими родичами. На профілактичному обліку під час відбування покарання не перебуває. Згідно вироку позову не має, вину у злочині визнав.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

За змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Судом також встановлено, що засуджений ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджувався: 1) 26.04.1998 Бородянським районним судом Київської області за СТ. ст. 141 ч. 2. 229 - 2 ч. 1.229 - 6 ч. 1.42, 25 - І КК України на 3 роки позбавлення волі, умовно з обов`язковим залученням до праці. Звільнений 20.01.1991 по кінцю строку відбування покарання; 2) 21.05.1992 Бородянським районним судом Київської області за ст. ст. 141 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі. (Не звільнявся); 3) 06.10.1992 Ковпаківським районним судом м. Суми за ст. ст. 140 ч. 2, 42 ч. 3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 12.05.1995 умовно достроково на 2 місяці 16 днів згідно ст, 52 КК України; 4) 07.06.1996 Київським обласним судом за ст. ст. 17, 140 ч. 3, 140 ч. 3, 86- 1. 42, 43 КК України на 10 років 2 місяці 16 днів. 06.03.2002 вирок замінено, вважати засудженим за ст. ст. 185 ч. 3. 17. 140. ч. 3, 42, 43 КК України на 6 років 2 місяці 16 днів. Звільнений 17.05.2002 по кінцю строку відбування покарання; 5) 07.11.2003 Бородянським районним судом Київської області заст. ст. 185 ч. 3 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22,12.2007 по кінцю строку відбування покарання; 6) 04.08.2009 Бородянським районним судом Київської області за ст. 395 КК України на 5 місяців арешту. Звільнений 04.01.20І0 по кінцю строку відбування покарання; 7) 05.04.2011 Новгород-Волинським міським судом Житомирської області ст. 309 ч. 1 КК України на 5 місяців арешту. Звільнений 05.08.2011 по кінцю, строку відбування покарання; 8) 03.11.2011 Коростенським міським судом Житомирської області ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі. (Не звільнявся); 9) 31.01.2012 Овручським районним судом Житомирської області за ст. ст. 185 ч. 2, 309 ч. 2. 70. 70 ч. 4 КК України на 4 роки позбавлення волі. (Не звільнявся); 10) 11.09.2012 Коростенським міським судом Житомирської області ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений 25.09.2015 по кінцю строку відбування покарання; 11) 29.02.2016 Бородянським районним судом Київської області за ст. ст. 185 ч. 2, 72 ч. 5 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений 19.08.2019 по кінцю строку відбування покарання; 12) 02.09.2020 за ст. 185 ч. 3, 309 ч. 1, 70 ч. 1, 2, 72 КК України на 4 роки 4 місяці позбавлення волі (не звільнявся); 13) 08.10.2020 за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України на 5 років позбавлення волі (не звільнявся); 14) 21.12.2020 за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України на 5 років позбавлення волі (не звільнявся); 15) 28.12.2020 за ст. 185 ч. 3 70 ч. 4 на 5 років позбавлення волі (не звільнявся).

При вирішенні питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Так «сумлінна поведінка» означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених. Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Судом встановлено, що протягом усього строку відбування покарання прослідковується посередня характеристика засудженого, що свідчить, що засуджений стоїть на шляху виправлення, однак беззаперечно не свідчить про його виправлення.

21.02.2024 засуджений ОСОБА_3 був розглянутий на комісії. Згідно витягу з протоколу № 8 від 21.02.2024 комісія постановила відмовити в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, у зв`язку з тим, що має недостатній ступінь виправлення.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_3 із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення (50 балів) станом на 13.11.2024 засуджений ОСОБА_3 не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до умовно-дострокового вільнення від відбування покарання.

Поряд з тим, зі змісту ст. 81 КК України випливає, що однією із обов`язкових умов, для застосування умовно-дострокового звільнення є сумлінне ставлення засудженого до праці.

Так, із довідки про прибутки по місяцям вбачається, що засуджений ОСОБА_3 за період з вересня 2021 по листопад 2024 ( 39 місяців) був працевлаштованим у період з грудня 2022 по липень 2023 (8 місяців) та з листопада 2023 по липень 2024 (9 місяців).

За весь період відбування покарання (3 роки 3 місяці) до нього лише 4 рази застосовувалися заходи заохочення у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, а також за пісумками роботи, а саме: 17.04.2023, 18.07.2023, 17.01.2024, 16.04.2024.

Суд зазначає, що працевлаштування засудженого на підприємстві установи під час відбування покарання лише протягом 1 року і 5 місяців не достатньо для висновку про сумлінність ставлення його до праці, при тому, що станом на час розгляду клопотання ОСОБА_3 з серпня 2024 року не працює та не є особою з інвалідністю. І взагалі сам сам по собі факт працевлаштування не дає достатніх підстав для застосування до засудженого пільги умовно-дострокового звільнення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 є особою, яка 16 разів була засуджена за вчинення умисних злочинів проти власності та злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотиків, кожен раз відбував покарання у місцях позбавлення волі, при цьому до нього один раз застосовувались заохочувальні норми у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, та він неодноразово після цього знову засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив знову вчиняв нові умисні корисливі злочини. Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення. Також судом встановлено, що засуджений за місцем відбування покарання характеризується посередньо, непрацевлаштований, згідно висновку ступеня виправлення не став на шлях виправлення.

Таким чином, аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеня виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення, що не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Ірпінського міського суду Київської області за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України від 22.07.2021.

За встановлених обставин, суд вважає що застосування до засудженого ОСОБА_3 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_3 є не обґрунтованим та передчасним.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.50, 74, 81 КК України, керуючись ст.ст.371, 372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому судового рішення.

Суддя ОСОБА_6