Справа № 509/548/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь, в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000336 від 05.02.2016 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, холостого, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останній раз : 26.07.2023 р. Київським райсудом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 6 р. п/в - у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 20 січня 2016 року, в період часу з 09:00 год. ранку до 21:00 год. вечора, він, умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні будівельного магазину ФОП ОСОБА_7 , що розташований за адресою : АДРЕСА_2 , з вітрини вказаного магазину таємно, повторно, викрав електричний лобзик марки «VJ-57» фірми «Vorhut», вартістю 259 грн. та електричний перфоратор марки «VP 95S 950 Вт» фірми «Vorhut», вартістю 823 грн., які належать потерпілій ОСОБА_7 , після чого, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1082 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , таємно, повторно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 1082 грн., а тому кримінальну відповідальність він повинен нести за ст. 185 ч. 2 КК України.

04.09.2024 р. прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси звернулася до суду з письмовим клопотанням про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у зв?язку з декриміналізацією правопорушення та звільнення його від кримінальної відповідальності згідно приписів п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, яке повністю підтримали обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що 09.08.2024 р. набрав чинності Закон України, яким крадіжки на суму, що не перевищують 3028 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з?явилась, надіславши до суду письмове клопотання, в якому, пославшись на сімейні обставини, просила суд розглядати дане кримінальне провадження без її участі.

При цьому судом роз`яснено обвинуваченому, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку, на що обвинувачений відмовився від продовження судового розгляду та просив закрити провадження.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 2600 грн. - станом на день вчинення кримінального правопорушення) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Неоподаткований мінімум доходів громадян становить 17 грн. проте згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 Податкового кодексу України, а саме у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи. Цей розмір установлюється на початок кожного року окремо.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Станом на 01.01.2016 рік, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про держаний бюджет України на 2016 рік» становив 1378 грн.

Згідно обвинувального акту сума викраденого майна ОСОБА_5 становить 1082 грн., а тому вказані дії Трушкова підпадають під адміністративне правопорушення, за яке передбачено адміністративну відповідальність, оскільки у 2016 році кримінальна відповідальність наставала, якщо сума завданого кримінальним правопорушенням збитку перевищувала 1378 грн.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Суд вважає, що оскільки Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, обвинувачений ОСОБА_6 не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, то в даному випадку суд зобов?язаний закрити кримінальне провадження з цієї підстави.

Крім того, про прийняте судове рішення слід повідомити відповідний орган поліції для подальшого вирішення питання про притягнення Трушкова до адміністративної відповідальності.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст.ст. 372,479-2 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Кримінальне провадження № 0000336 від 05.02.2016 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України у зв?язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1