ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2544/24 Номер провадження 11-сс/814/749/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваногоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 липня 2024 року за №0000468, задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 , та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 08 грудня 2024 року, підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому.

Одночасно визначено ОСОБА_8 заставу - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень, і постановлено покласти на ОСОБА_8 у разі її внесення обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, особу ОСОБА_8 і неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

Урахувавши обставини, передбачені ст.ст.182, 183 КПК України, слідчий суддя визначив ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, дійшовши висновку, що такий її розмір достатньою мірою гарантуватиме виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2024 року та застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , який не судимий, має: зареєстроване місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, серйозне психічне захворювання, що під час перебування останнього в слідчому ізоляторі негативно вплине на стан його здоров`я, дотримувався належної процесуальної поведінки; батько ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомив, що в змозі забезпечити явку ОСОБА_8 до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; пред`явлена ОСОБА_8 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, є недостатньо обґрунтованою; ОСОБА_8 не усвідомлював своїх дій по заволодінню чужим майном і не мав умислу на це; кофта, вартістю 585 гривень, як предмет інкримінованого злочину в перший день досудового розслідування була повернута потерпілій, яка не мала претензій до ОСОБА_8 ; визначений розмір застави не відповідає обставинам інкримінованого кримінального правопорушення та є непомірним для ОСОБА_8 , який не працює в силу психічної хвороби.

Під час провадження в суді апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 направив клопотання про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом і долучив на підтвердження своїх доводів висновок судово-психіатртичної експертизи №562 щодо ОСОБА_8 .

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, позицію захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив передати ОСОБА_8 під нагляд батьку, підтвердивши те, що ОСОБА_8 проживає разом зі своїм батьком, який здійснює догляд за ним, твердження ОСОБА_8 на підтримку позиції його захисника, думку прокурора, який просив частково задовольнити апеляційну скаргу, застосувати зазначений у його клопотанні запобіжний захід ОСОБА_8 і також підтвердив факт проживання ОСОБА_8 разом зі своїм батьком та здійснення останнім догляду за ОСОБА_8 , вивчила матеріали провадження, долучені учасниками провадження матеріали, обговорила доводи апеляційної скарги, клопотання та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а клопотання - задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На підставі п.3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 липня 2024 року за №0000468, досудовим розслідуванням установлено, що 21 липня 2024 року о 09 годині 20 хвилин ОСОБА_8 в умовах воєнного стану відкрито викрав із прилавку належного ФОП « ОСОБА_12 » магазину «Сезон» по АДРЕСА_2 (далі магазин «Сезон») кофту, вартістю 585 гривень.

23 липня 2024 року слідчий ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором ОСОБА_11 , повідомила ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України відкритого викрадення чужого майна (грабежу) в умовах воєнного стану (а.п.39-41).

Затим слідчий ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором ОСОБА_11 , звернулась до слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області з клопотанням про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливістю інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам (а.п.1-71).

Слідчий суддя за результатами розгляду клопотання слідчого, застосував ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та водночас визначив підозрюваному заставу - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в разі внесення застави (а.п.93-95).

Проте, як підтверджено даними висновку судово-психіатричної експертизи №562 від 14 жовтня 2024 року, ОСОБА_8 наразі страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми, параноїдний синдром, епізодичний перебіг, і страждав ним у момент інкримінованого йому діяння (відкритого викрадення чужого майна 23 липня 2024 року). Наявне у ОСОБА_8 хронічне психічне захворювання позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в момент інкримінованого діяння та позбавляє ОСОБА_8 і зараз здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, не пов`язаних із госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_8 є особою, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, а тому наведені вище обставини виключають можливість обрання йому запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, в тому числі й у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1-3 ст.508 КПК України особі, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Передбачені ч.1 ст.508 КПК України запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Застосування цих запобіжних заходів здійснюється згідно з загальними правилами, передбаченими КПК України.

У рішенні у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року Європейський суд з прав людини надав визначення, що термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення (також рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні вагомим доказами, зокрема, даними: протоколу огляду технічного носія інформації з відеозаписами з камер спостереження магазину «Сезон» від 24 липня 2024 року, якими зафіксовано, що 21 липня 2024 року в ранковий час ОСОБА_8 відкрито викрав із прилавку цього магазину кофту й, не розрахувавшись за неї, залишив місце злочину. При цьому, кримінально протиправні дії ОСОБА_8 були помічені в приміщенні крамниці її працівниками й сам ОСОБА_8 при виході з магазину з викраденою річчю, спрямувавши погляд, бачив, що в цей момент за ним спостерігає один із продавців. Інший же продавець у момент виходу ОСОБА_8 із магазину вибіг за ним (а.п.44-65); акту інвентаризації належного ФОП « ОСОБА_12 » магазину «Сезон» від 23 липня 2024 року, в якому зафіксовано факт викрадення з названого магазину кофти, вартістю 585 гривень (а.с.10); протоколу огляду речі від 22 липня 2024 року, а саме виданої батьком ОСОБА_8 кофти, яку, як ним підтверджено, він забрав у ОСОБА_8 після її викрадення останнім із магазину (а.п.16-17), та іншими доказами в кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в ході вирішення питання щодо обгрунтованості підозри не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для доведеності поза розуним сумнівом вчинення особою суспільно небезпечного діяння. На підставі ж оцінки сукупності отриманих доказів установлено, що причетність ОСОБА_8 до вчинення суспільно небезпечного діяння, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, а тому доводи захисника про недостатню обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння позбавлені підстав.

У свою чергу, із урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_8 у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками в частині доведеності у цьому кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Наявні у справі факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, учинити інше суспільно небезпечне діяння, що, в свою чергу, дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.508 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.п.26), неодружений, у період часу з 10 вересня до 09 жовтня 2024 року оголошувався в розшук (а.п.85), за місцем проживання протягом року скарг щодо нього не надходило (а.п.25), та відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №562 від 14 жовтня 2024 року він за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру, не пов`язаних із госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги. Кофту, вартістю 585 гривень, як предмет інкримінованого кримінального правопорушення батьком ОСОБА_8 було видано поліції.

Відповідно до свідоцтва про ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_8 , щодо якого здійснюється кримінальне провадження. У судовому засіданні першої інстанції батько ОСОБА_8 підтвердив те, що він систематично спілкується з ОСОБА_8 , матеріально утримує його та виявив готовність узяти на себе певне зобов`язання по забезпеченню явки ОСОБА_8 до органу досудового розслідування та суду.

У ході апеляційного розгляду стороною захисту й прокурором підтверджено факт проживання ОСОБА_8 разом зі своїм батьком і здійснення останнім догляду за ОСОБА_8 . До того ж, сторона захисту просила передати ОСОБА_8 на піклування його батьку.

Так, відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, його конкретні обставини, наведені вище ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, дані про поведінку й особу ОСОБА_8 , міцність його соціальних зв`язків із батьком, характер хронічного психічного захворювання ОСОБА_8 і те, що він потребує застосування примусових заходів медичного характеру, не пов`язаних із госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги та ізоляцією від суспільства, дійшла висновку про необхідність застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді передання його на піклування батьку з обов`язковим лікарським наглядом.

Ураховуючи викладене вище, оскаржувану ухвалу належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого й застосувати ОСОБА_8 зазначений вище запобіжний захід.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а клопотання прокурора задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 , задовольнити частково.

Застосувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді передання його на піклування батьку ОСОБА_8 з обов`язковим лікарським наглядом строком до 08 грудня 2024 року.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4