Провадження № 1-кс/344/6976/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на постанову слідчої слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 23.08.2024 про закриття кримінального провадження № 0001834 від 25.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , 23.09.2024 подав до суду скаргу на постанову слідчої слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 23.08.2024 про закриття кримінального провадження № 0001834 від 25.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що з постановою про закриття провадження потерпіла категорично не погоджується, вважає її передчасною та такою, яка порушує вимоги КПК України. Не до усіх процесуальних дій, в тому числі до проведення експертних досліджень, потерпіла була залучена, експертами не опитувалася, перехресних допитів з іншою учасницею ДТП та свідками події не проводилося, хоча між учасниками є розбіжності в показах з фактичними обставинами справи. Поза увагою слідства та експертів залишився факт того, що потерпіла рухалася повільно, перед виходом на проїжджу частину дороги зупинилася та переконалася у відсутності автомобілів поруч з пішохідним переходом. Також не взято до уваги той факт, що потерпіла ступила повних два кроки по пішохідному переходу, а перехід знаходився у місці, яке добре проглядається з усіх сторін. Висновок фототехнічної експертизи не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки, як вбачається з відеофайлу, кількість кроків на відео не відповідає первинним даним вказаним експертом в експертному висновку, а також висновкам слідчого при закритті кримінального провадження. Ні слідчий, ні експерт, не звернули увагу на швидкість автомобіля, його рух, початок та закінчення маневру гальмування. Вважає, що водій ОСОБА_7 , порушивши вимоги пунктів 12.4 та 18.1 ПДР, здійснила наїзд на ОСОБА_3 внаслідок чого остання отримала серйозні травми. При цьому, у межах кримінального провадження потерпіла мала процесуальне право звертатися з окремими клопотаннями про проведення процесуальних дій, проте в той час коли потерпіла перебувала вдома в Одеській області, провадження було закрите без відома потерпілої.

Постанову про закриття кримінального провадження від 23.08.2024 потерпіла ОСОБА_3 отримала лише 12.09.2024, після того як до неї приїхали працівники Управління патрульної поліції для складення постанови про адміністративне правопорушення, внаслідок закриття кримінального провадження. В той же день потерпіла отримала оскаржувану постанову у приміщенні поліції.

На підставі наведених обставин, представник скаржника просить поновити/продовжити строк на подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження та скасувати оскаржувану постанову.

В судовому засіданні представник скаржника та скаржник скаргу підтримали. Додатково представник пояснив, що вважає за необхідне призначити по справі додаткову фототехнічну експертизу та експертизу 10.1. «Дослідження обставин і механізму ДТП», а також є необхідність в допиті свідків та потерпілої. Просили скаргу задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив, вважає, що органом досудового розслідування вчинені всі необхідні слідчі дії, а тому постанова про закриття законною та такою, що відповідає фактичним обставинам справи. Так, відповідності до результатів висновку фототехнічної експертизи від 28.02.2023, водій автомобіля марки SKODA Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , з моменту виходу пішохода ОСОБА_3 на проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу, не мала технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. Водночас, причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, стали обставини, які пов`язані з невідповідністю дій пішохода ОСОБА_3 вимогам пункту 1.10 ПДР України. Просив у задоволенні скарги відмовити.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши доводи скарги та надані до скарги докази, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Встановлено, що постановою слідчої слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 23.08.2024 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001834 від 25.10.2022,- закрито, оскільки в діях водійки ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Оскаржувану постанову ОСОБА_3 отримала 12.09.2024, а до суду звернулася 23.09.2024.

З урахуванням того, що останній день для оскарження - 22.09.2023 припадав на неробочий день (неділя), останнім днем строку оскарження слід вважати наступний за ним робочий день - 23.09.2024, що відповідає вимогам ч. 7 ст. 115 КПК України. Відтак, слід вважати, що скаржник звернулася до суду в строк, визначений ч. 1 ст. 304 КПК України, а відтак необхідності у поновлені процесуального строку немає.

В ході досудового розслідування 17.06.2024 проведено одночасний допит потерпілої ОСОБА_3 та водійки ОСОБА_7 , в ході якого потерпіла повідомила, що зробила три кроки на пішохідному переході, йшла по середині нерегульованого пішохідного переходу, та йшла прямо, на думку потерпілої водійка їхала 30-40 км/год. Водійка повідомила, рухалась автомобілем 15/20 км/год, не бачила пішохода взагалі, побачила павутинку (тріснуте) скло переднє лобове в автомобілі, і тому зупинила свій автомобіль, пропускала автомобіль та пішоходів жодних не бачила, це складне перехрестя, пропустила автомобіль який рухався із другорядної та почала рух. Було багато автомобілів, оскільки це час пік.

Аналізуючи одночасний допит потерпілої та водія, слідча прийшла до висновку, що надані показання потерпілою не відповідають матеріалам кримінального провадження, а саме в частині руху останньої по пішохідному переході, оскільки відповідно до відеозапису, який міститься при матеріалах кримінального провадження СН05-2022-10-25-17-57-52, потерпіла ОСОБА_3 з моменту виходу на нерегульований пішохідний перехід і до моменту наїзду на неї автомобілем рухається протягом часу, який становить 1.12 с.. Зокрема, свідок ОСОБА_8 , повідомив, що потерпіла у спокійному темпі ходьби зробила приблизно два кроки, показання водійки ОСОБА_7 не суперечать матеріалам кримінального провадження.

У кримінальному провадженні був проведений слідчий експеримент, при умовах: світла пора доби, суха погода, проїзна частину дороги та узбіччя у сухому стані. Так, потерпіла ОСОБА_3 зокрема пояснила, що підійшла до нерегульованого пішохідного переходу і по його середині почала переходити проїзну частину у спокійному темпі. Коли почала рухатись по дорожній розмітці «зебра», то побачила, як зліва від неї рухається автомобіль, який вчинив на неї наїзд. Після наїзду впала на тротуар.

В свою чергу, водійка ОСОБА_7 пояснила, що рухалась автомобілем зі швидкістю приблизно 15-20 км/год., ближче до краю правої смуги руху вул. Довгій у напрямку вул. Павла Тичини. На той момент була світла пора доби та проїзна частина була у мокрому стані. Частково було видно сухий стан, оскільки періодично дощило. Пропустила автомобіль який рухався із другорядної та почала рух. Було багато автомобілів, оскільки на той час це був час пік. Надалі побачила пошкоджене переднє лобове скло у низу із правого боку в автомобілі та одразу зупинила автомобіль. Вийшла із автомобіля побачила, що на тротуарі із правого боку лежить на спині жінка, потерпіла ОСОБА_3 ..

Надалі, потерпіла ОСОБА_3 показала, що вона вийшла на дорожню розмітку «зебра» по її середині, тобто 2 м від її краю, з моменту виходу на проїзну частину дороги і до місця наїзду подолала віддаль 2 м, а водійка ОСОБА_7 не могла показати віддаль, яку подолала потерпіла ОСОБА_3 , оскільки її не бачила. Потім на тротуарі для потерпілої відміряно відрізок 2 м, і запропоновано пройти його у такому ж темпі, як на момент ДТП 25.10.2022 року. Проведеними секундоміром замірами встановлено час: tl - 3,98 секунд; t2 - 3,28 секунд; ІЗ - 3,11 секунд; t4 - 3,38.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109-24/8999-ІТ від 07.08.2024, в умовах даної дорожньо-транспортній ситуації водійка автомобіля марки «SKODA FABIA» ОСОБА_7 повинна була, з технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 12.4; 18.1 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України, повинна була, із технічної точки зору, рухатися даною ділянкою дороги зі швидкістю, яка не перевищує 50 км/год, а при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, які перебувають на нерегульованому пішохідному переході та для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

При заданому комплексі вихідних даних, з урахуванням часу небезпеки для руху у відповідності до результатів висновку фототехнічної експертизи № СЕ-19/109-23/1057-ФП від 28.02.2023, водій автомобіля марки SKODA Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , з моменту виходу пішохода ОСОБА_3 на проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу, не мала технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування.

При заданому комплексі вихідних даних, у відповідності до показів пішохода ОСОБА_3 , водій автомобіля ОСОБА_7 , з моменту виходу пішохода ОСОБА_9 на проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу - мала технічну можливість уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування.

Причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, стали обставини, які пов`язані з невідповідністю дій пішохода ОСОБА_3 вимогам пункту 1.10 ПДР України (Небезпека для руху- зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися).

Аналізуючи вищезазначені дані, слідча прийшла до висновку, що дана дорожньо-транспортна пригода трапилась унаслідок порушення Правил дорожнього руху України пішоходом ОСОБА_3 , а в діях водійки автомобіля ОСОБА_7 не має порушень ПДР, які б сприяли виникненню дорожньо-транспортної пригоди, тому склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, в діях ОСОБА_7 відсутній. Однак в діях пішохода ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.127 КУпАП.

Оцінюючи висновки слідчої щодо виникнення причин та обставин ДТП, з урахуванням досліджених матеріалів кримінального провадження та пояснень сторін, слідчий суддя вважає наступне.

По-перше, висновки слідчої про те, що водій немала технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, не свідчать про те, що водій дотрималася вимог п. 18.1 ПДР України, а також п. 2.3б ПДР.

Так, згідно з вимогами п. 18.1 ПДР водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Водночас, відповідно до п. 2.3б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Слідчому судді не зрозуміло, за яким вихідним даним взято до уваги, що швидкість автомобіля становила 15-20 км.год? В даному випадку, взяті до уваги тільки покази водія, без отримання об`єктивних даних. Сумнівним є те, що при заданій швидкості авто, потерпіла могла отримати такого роду травми. Відповідних слідчих дій з даного приводу не проведено.

По-друге, звертається увага на те, що водій в показах стверджує, що при вказаній швидкості, вона, перше, що побачила - це пошкоджене переднє лобове скло у низу із правого боку в автомобілі та одразу зупинила автомобіль. Проте, виконавши вимоги п. 2.3б ПДР, а саме: будучи уважною, стежачи за дорожньою обстановкою - водій, в умовах достатньої видимості, повинна була бачити пішохода який повільно ступив на пішохідний перехід та зробив приблизно 2 кроки, та, відповідно, зобов`язана була реагувати на зміну обстановки. З цього може слідувати висновок, що водій не слідкувала за дорогою, і оцінки слідча цьому не надала.

По-третє, в постанові про закриття кримінального провадження слідує висновок, що в діях пішохода ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.127 КУпАП.

При цьому, слідча встановила, що пішохід перший ступив на нерегульований пішохідний перехід та здійснив приблизно 2 кроки. Вихід на перехід не був раптовим, пішохід не вибігала. Як зазначалося, до уваги взято низьку швидкість автомобіля 15-20 км.год..

Слідчий суддя зазначає, що, в даному випадку, слід брати до уваги судову практику щодо переваги в русі на нерегульованих пішохідних переходах. Зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справа №751/4821/17, здійснено наступні висновки.

Вимога пункту 18.1 ПДР України передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися.

Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід.

Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

З урахуванням того, що пішохід перший ступив на нерегульований пішохідний перехід, і вихід на перехід не був раптовим, а також з урахуванням низької швидкості автомобіля, висновки слідчої про перевагу в русі автомобіля над пішоходом та наявність в діях пішохода складу адміністративного правопорушення - суперечливі.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні вже скасовувалася постанова про закриття кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 05.05.2023. У вказаній ухвалі зокрема зазначалося, що слідчою зазначено лише про технічну неможливість уникнення наїзду шляхом застосування екстреного гальмування при заданій швидкості. При цьому, залишено поза увагою дотримання водієм п. 12.4.,18.1 ПДР України, про які також зазначено експертом. Слід зазначити, що питання, які досліджувались експертом є відповіддю виключно на поставлені слідчим запитання у постанові про призначення експертизи.

При цьому, слідчим не надано оцінку діям водія в контексті висновку експерта, зокрема обставинам події, рух пішохода зі швидкістю 1,12 с., спокійний темп ходьби, дотримання водієм вимог п. 12.4., 18.1 ПДР України. А також діям пішохода перед виходом на пішохідний перехід; момент виходу пішохода на пішохідний перехід, вподальшому її руху; моменту коли на відео зафіксовано автомобіль - учасника ДТП.

Разом з тим, не встановлено реальну швидкість автомобіля, враховуючи між іншими і завдані тілесні ушкодження ОСОБА_3 ( механізм їх виникнення, що спостерігається на відео). Так, у судовому засіданні слідчим зазначено, що встановити швидкість автомобіля технічно неможливо. Однак, з матеріалів кримінального провадження, не вбачається факту вчинення слідчим відповідних слідчих дій в межах здобуття доказів щодо швидкості руху автомобіля.

Слідчий суддя зазначає, що слідчою не враховані висновки слідчої судді, які стали підставою для скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження.

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя вважає, що висновки слідчої про невинуватість водія та винуватість пішохода є передчасними, оскільки, з одного боку, не вичерпані всі засоби доказування, а з іншого, висновки слідчої не відповідають фактичним обставинам справи та не враховують судову практику з приводу переваги в русі на нерегульованих пішохідних переходах.

Таким чином, приходжу до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, в тому скарга підлягає до задоволення.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що за загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, збирання доказів, передбачених ст. 91 КПК України, здійснюється сторонами кримінального провадження, зокрема і потерпілим.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 91, 110, 303, 306, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу - задовольнити.

Постанову слідчої слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 23.08.2024 про закриття кримінального провадження № 0001834 від 25.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 30.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_10