Справа № 405/7961/24
провадження № 1-в/405/592/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку стосовно нього у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024,

встановив:

до Ленінського районного суду міста Кіровограда від засудженого ОСОБА_4 надійшло клопотання про приведення вироку стосовно нього у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання в разі наявності підстав для задоволення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про зміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 132 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України та йому призначено остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим покаранням призначеним вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09.06.2021, зміненого постановою Верховного Суду від 21.07.2022 за ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Зазначений вирок набрав законної сили 29.06.2023.

На теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)».

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Отже, Законом № 3886-ІХ фактично були внесені зміни і до законодавства України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині визначення розміру викраденого майна, за наявності якого (розміру) настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року з метою формування єдиної правозастосовної практики прийшла до висновку, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння. Крім того, у даній постанові Об`єднана палата вважає, що Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Тобто для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (розмір НМ встановлюється на час вчинення правопорушення), Закон № 3886-IX скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України (окрім випадку, якщо такі діяння не підпадають під ознаки іншого кримінального правопорушення).

Згідно вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України та йому призначено остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим покаранням призначеним вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09.06.2021, зміненого постановою Верховного Суду від 21.07.2022 за ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Крім того, вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09.06.2021, зміненого постановою Верховного Суду від 21.07.2022, ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 186, 70 КК України, яким повністю поглинуто покарання призначене вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України, тому до останнього відсутні підстави для застосування частини 2 статті 74 КК України в частині звільнення його від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст.186 КК України, які не підпадають під дію Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 3, 5, 74 КК України, суд -

постановив:

в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку стосовно нього у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, відмовити.

Копію ухвали направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)» для відома та вручення копії даної ухвали засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5