Дата документу 05.11.2024 Справа № 317/4803/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1096/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/4803/24Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 16 вересня 2024 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нова Каховка Херсонської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживав у АДРЕСА_2 ),

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник просила ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Свої вимоги мотивувала тим, що суд не надав належної оцінки фактам, які свідчать про виправлення засудженого, який твердо став на шлях виправлення, що підтвердив своїми діями. Зазначила, що ОСОБА_8 за весь час відбування покарання порушень режиму відбування покарання не допускав, за сумлінну поведінку та ставлення до праці 3 рази заохочувався правами начальника установи, на добровільних засадах без оплати праці виконує обов`язки днювального на відділенні СПС, до праці відноситься позитивно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, відносини підтримує із засудженими позитивної спрямованості, приймає участь у суспільному житті відділення, в роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційовано-виховного впливу, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки, дотримується вимог особистої санітарії та гігієни, провину у скоєному злочині визнає, за вироком суду позову не має. Суд не навів в ухвалі належних доводів чому він вважав, що засуджений не досяг ступеня виправлення, при досягненні якого ОСОБА_8 буде відповідати вимогам до заміни йому покарання у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Суд не надав мотивованого обґрунтування чому він вважає, що 85 балів зі 100 можливих, які набрав засуджений, мало для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення. Суд не навів обґрунтованих доказів чому взяв до уваги доводи прокурора та не зважив на доводи захисника, представника виправної колонії та підстави для застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , які були наведені у поданні.

Засуджений ОСОБА_8 був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду шляхом надіслання повістки про виклик. З клопотанням про здійснення апеляційного розгляду за його участю засуджений не звертався, а його участь в апеляційному розгляді не визнавалася судом обов`язковою. Відтак, з огляду на зазначені обставини, апеляційний розгляд здійснено за відсутності засудженого.

Заслухавши доповідь судді, захисника, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_8 засуджено вироком Дарницького районного суду м.Києва від 27.03.2020 року за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі. Згідно вироку строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 22.05.2019 року.

Начальник ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Суд, відмовляючи в задоволенні даного подання, виходив з того, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а відтак до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

При вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення необхідно враховувати, чи стала особа на шлях виправлення, чи прагне засуджений до такого виправлення, чи є позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, а саме: зразкова поведінка, сумлінне ставлення до праці.

При цьому висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 перебуває в місцях позбавлення волі з 22.05.2019 року та відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

За весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 має лише три заохочення за виконання покладених обов`язків, які мали місце у 2023-2024 роках, тобто за час, що безпосередньо передував зверненню адміністрації установи з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання. На виробництві установи засуджений ОСОБА_8 не працевлаштований.

Отже перевіривши з достатньою повнотою наявні в матеріалах особової справи документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу його перебування в установі відбування покарання та роботу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання та належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_8 не довів своє безумовне виправлення та перевиховання.

Доводи захисника про те, що суд при прийнятті рішення про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 взяв до уваги лише доводи прокурора, не зваживши при цьому на доводи захисника, представника виправної колонії та підстави для застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , які були наведені у поданні, є надуманими та спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.

Відсутність у засудженого ОСОБА_8 стягнень, виконання ним на добровільних засадах обов`язків днювального на відділенні СПС та його участь у суспільному житті відділення, у роботі самодіяльної організації засуджених та у програмах диференційованого виховного впливу самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Колегія суддів зазначає, що позитивна характеристика та сумлінна поведінка, хоча і характеризують позитивно особу засудженого ОСОБА_8 , проте відсутність у засудженого стягнень та дотримання ним правил внутрішнього розпорядку є його обов`язком, а тому вказані захисником обставини не є підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Крім того, колегія суддів також враховує і ту обставину, що засудженому ОСОБА_8 вироком суду призначене мінімально можливе покарання за скоєний ним особливо тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть людини.

Також при прийнятті рішення, колегія суддів виходить з того, що метою вироку є не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата за вчинений злочин. У вказаній якості, кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання, а забезпечення цієї мети, є обов`язковою відповіддю держави на вчинення злочину, а також сам факт призначення необхідного і достатнього покарання, певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого та суспільства.

З приводу твердження захисника про те, що суд в ухвалі не надав мотивованого обґрунтування неможливості задоволення подання про умовно-дострокове звільнення з огляду на наявний висновок щодо ступеня виправлення засудженого, за підсумком якого ОСОБА_8 набрав 85 балів зі 100 можливих, що свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення), судова колегія зазначає, що вказаний висновок не є безумовною підставою для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення та має бути оцінений судом у сукупності з іншими обставинами, зокрема з урахуванням даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

А тому враховуючи наявні у справі дані, колегія суддів вважає, що на даний час призначене ОСОБА_8 покарання не повною мірою досягло мети його призначення та не призвело до достатніх позитивних змін в особистості засудженого, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 16 вересня 2024 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4