ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001866 від 30 квітня 2024 року за апеляційними скаргами з доповненням обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 серпня 2024 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червона Діброва Глибоцького району Чернівецької області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, освіта середня технічна, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 серпня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 визначено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_6 зараховано термін його попереднього ув`язнення з 07 лютого 2024 року (з моменту затримання) до дня набрання вироком законної сили з такого розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

ЄУНСС: 727/4396/24 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/352/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/126-23/8307-НЗПРАП від 05.10.2023 в розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/126-24/1451-НЗПРАП від 08.02.2024 в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/126-24/1594-НЗПРАП від 12.03.2024 в розмірі 1 893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) гривні 20 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/126-24/1589-НЗПРАП від 14.03.2024 в розмірі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/126-24/1587-НЗПРАП від 20.02.2024 в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/126-24/1596-НЗПРАП від 14.02.2024 в розмірі 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 84 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/126-24/1597-НЗПРАП від 27.02.2024 в розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 92 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/126-24/1599-НЗПРАП від 21.02.2024 в розмірі 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 84 копійки.

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, обвинувачений ОСОБА_6 в невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, за попередньою змовою, з не встановленою досудовим розслідуванням, особою, діючи умисно, в порушення Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на реалізацію наркотичних речовин, при невстановлених для органу досудового розслідування часі, місці та обставинах, незаконно, протиправно, придбав з метою подальшого збуту та зберігав при собі з метою збуту одну конвалюту з надписом «Subutex», із вмістом одної пігулки, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено - бупренорфін, який, відповідно до таблиці № 1 списку № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, є наркотичною речовиною, обіг яких обмежено та незаконно, протиправно, з метою подальшого збуту зберігав при собі до 13 год 00 хв. 26.09.2023.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на реалізацію наркотичних речовин, ОСОБА_6 26.09.2023 близько о 13 год 00 хв., переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних речовин, незаконно, протиправно, маючи на меті отримання прибутку, перебуваючи за адресою: м. Чернівці, вул. Скальда Сергія 9АБ, за гроші в сумі 700 (сімсот) гривень збув ОСОБА_9 вищевказану конвалюту із надписом «Subutex» з вмістом одної таблетки.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-23/8307-НЗПРАП від 05.10.2023, за результатами експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, надана на дослідження одна таблетка, яка знаходилася у фрагменті блістера з надписом «SUBUTEX LOT-AEG 394», містить в своєму складі наркотичний засіб обіг якого обмежено - бупренорфін 0,0073 г. (Епізод № 1)

Окрім цього, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі ОСОБА_6 за попередньою змовою з не встановленою досудовим розслідуванням, особою, діючи умисно, в порушення Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на реалізацію наркотичних речовин, при невстановлених для органу досудового розслідування часі, місці та обставинах, незаконно, протиправно, повторно придбав з метою подальшого збуту одну конвалюту з надписом «Subutex», із вмістом одної таблетки, яку зберігав при собі близько до 15 год 50 хв. 07 лютого 2024 року.

В подальшому, ОСОБА_6 07 лютого 2024 року близько 15 год 50 хв., переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних речовин, незаконно, протиправно, повторно, маючи на меті отримання прибутку, перебуваючи по вул. Г. Майдану в м. Чернівці, за гроші в сумі 700 (сімсот) гривень збув ОСОБА_9 вищевказану одну конвалюту з надписом «Subutex» з вмістом одної таблетки.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-24/1451-НЗПРАП від 08.02.2024 за результатами експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, надана на дослідження одна таблетка, яка знаходилася у фрагменті блістера з надписом «SUBUTEX», містить в своєму складі наркотичний засіб обіг якого обмежено - бупренорфін 0,0074 г. (Епізод № 2).

Крім цього, 07 лютого 2024 року в період часу близько з 17 год 04 хв. до 18 год 39 хв., працівниками поліції, в присутності понятих під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , на верхній поличці шафи у першій кімнаті було виявлено та вилучено: блістер із надписом «Subutex», із вмістом 6 таблеток, згорток фольги із вмістом порошкоподібної речовини, згорток фольги із вмістом таблетки білого кольору, блістер із надписом «Subutex», із вмістом таблетки білого кольору, пластикову ємність із написом «OneTouch», в середині якого згорток фольги із вмістом таблетки, які ОСОБА_6 , діючи умисно, в порушення Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на реалізацію наркотичних речовин, при невстановлених для органу досудового розслідування часі, місці та обставинах, незаконно, протиправно, повторно, за попередньою змовою з не встановленою досудовим розслідуванням особою, придбав з метою збуту та зберігав з метою подальшого збуту.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-24/1596-НЗПРАП від 14.02.2024, за результатами експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, надані на дослідження шість таблеток, які знаходилася у частині блістера з написами «Subutex», містять в своєму складі наркотичний засіб обіг якого обмежено - бупренорфін 0,0448 г.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-24/15 89-НЗПРАП від 14.03.2024, за результатами експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, надані на речовини білого кольору, які знаходилася у фрагменті блістера, фрагменті фольги, фрагменті металізованого паперу, містять в своєму складі наркотичний засіб обіг якого обмежено - бупренорфін. Маса бупренорфіну становить 0,0029 г., 0,0018 г., 0,0011 г.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-24/1594-НЗПРАП від 12.03.2024, за результатами експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, надана на дослідження у згортку з фольгового паперу одна таблетка білого кольору, яка знаходилася у полімерній ємності із етикеткою з написом «OneTouch», містить в своєму складі наркотичний засіб обіг якого обмежено - бупренорфін 0,0018 г. (Епізод № 3).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненням до неї вбачається, що він не заперечуючи правової кваліфікації своїх дій та доведеності його вини у скоєному кримінальному правопорушенні, просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшивши призначене йому покарання та застосувати до нього вимоги ст. 69 КК України.

Просить долучити до матеріалів справи: характеристику та виписку з медичної карти історії хвороби. Врахувати вищевказані документи при призначенні йому покарання.

Зі змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 вбачається, що він не оспорюючи правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України та доведеності його вини у скоєному кримінальному правопорушенні просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшивши призначене покарання останньому.

Вважає, що районний суд належним чином не врахував пом`якшуючі обставини при призначенні обвинуваченому покарання, зокрема, що обвинувачений щиро розкаявся та активно спряв розкриттю злочинів.

Стверджує, що суд помилково не врахував, як обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , те, що останній перерахував 10 000 (десять тисяч) грн на казначейський рахунок військової частини НОМЕР_1 , а також те, що на утриманні останнього перебуває хвора матір.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг з доповненням, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги з доповненням та просили задовольнити їх з підстав, у них зазначених, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг з доповненням, вважавши вирок районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційних скаргах з доповненням та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України в поданих апеляційних скаргах з доповненням не заперечуються, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження.

Крім цього, як було встановлено колегією суддів з матеріалів даного кримінального провадження, за згодою учасників процесу, у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, також судом роз`яснено учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, з`ясовано, що учасникам процесу зрозумілий зміст ст. 349 КПК України та правові наслідки її застосування.

Стороною захисту та обвинуваченим оскаржується, зокрема, правильність призначеного ОСОБА_6 , покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 , покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження в апеляційних скаргах апелянтів про можливість пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, його вік, стан здоров`я, а також те, що він зареєстрований 20.04.2005 р. з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація 26.03.2008 р. з діагнозом розлад психіки та поведінки внаслідок вживання наркотиків. Синдром залежності. Був учасником ЗПТ 2008, 2011, 2012. Не перебуває на обліку у лікаря психіатра, неодружений, на утриманні дітей чи інших осіб немає, тривалий час не працює.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд відніс: щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, кількість епізодів, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого та наявність обставини, яка пом`якшує покарання, а також враховуючи те, що не зважаючи на обізнаність щодо правових наслідків повторного вчинення злочину, обвинувачений належних висновків для себе не зробив та будучи звільненим з місць позбавлення волі, вчинив новий злочин, що на переконання суду свідчить про його схильність до вчинення суспільно-небезпечних діянь, а тому при визначенні відповідного виду покарання районний суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства та покарання йому слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла.

Підстав для застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України районним судом не встановлено.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано призначив покарання, у виді позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами обвинуваченого та захисника про пом`якшення покарання, судова колегія також виходить з позиції Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується, як джерело права.

Так, у справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява №10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, який ніде не працює, відсутність у нього міцних соціальних зав`язків, спосіб вчинення злочинів, кількість епізодів, відношення обвинуваченого до вчиненого, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а тому підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, про яке йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим через суворість або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд не вбачає.

Посилання сторони захисту про неврахування судом ряду обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані районним судом, як при встановленні особи обвинуваченого, так і у своїй сукупності були взяті до уваги при призначенні йому міри покарання.

Що стосується доводів апелянтів щодо стану здоров`я обвинуваченого, то вони на думку судової колегії, є надуманими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які відомості щодо неможливості утримування обвинуваченого в умовах СІЗО, з урахуванням стану його здоров`я.

Інших обставин, зокрема, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційні скарги не містять.

При цьому, колегія суддів зауважує, що приписи ст. 69 КК надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину».

На переконання апеляційного суду зазначені в апеляційних скаргах з доповненням обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та вже були належним чином враховані районним судом, як при встановленні особи обвинуваченого, так і у своїй сукупності були взяті до уваги при призначенні обвинуваченому міри покарання, а тому не можуть слугувати підставою для пом`якшення покарання в апеляційній інстанції.

Призначення районним судом мінімального покарання за санкцією інкримінованої статті свідчить про врахування районним судом визнання вини обвинуваченим, віку, стану здоров`я, характеристики, однак ці обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Також колегія суддів враховує, що поширення наркоманії та зростання злочинності пов`язаної із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, з кожним роком набувають все більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей, тому кримінальні правопорушення у цій сфері відносяться до категорії підвищеної суспільної небезпечності, у зв`язку із чим, доводи апеляційних скарг про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України є безпідставними.

Судом першої інстанції та судовою колегією апеляційного суду, не встановлено підстав для застосування ст. 69 КК України, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дана правова норма має змогу бути застосована.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги з доповненням обвинуваченого ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 серпня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя доповідач: Судді

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3