Справа № 489/7723/24
Провадження № 1-кс/489/1055/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

07 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням прокурора окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0001282 від 05.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про арешт майна,

встановив:

СВ ВП № 2 МРУП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом заподіяння 05.10.2024 близько 16:00 год. по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

До суду надійшло клопотання прокурора про арешт вилучених 06.10.2024 під час огляду місця події мотоцикла змива речовини; предмету, схожого на кухонний ніж; футболки чорного кольору з наскрізним отвором; сумки чорного кольору, в якій знаходиться військовий квиток на ім`я ОСОБА_3 ; предмету, схожого на розкладний ніж, а також сорочки чорного кольору, вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_3 , з метою забезпечення їхнього збереження як речових доказів.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак клопотання про арешт майна складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України.

Зокрема, в клопотанні не вказано, який саме визначений ч. 1 ст. 170 КПК України спосіб арешту (позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) просить накласти прокурор на тимчасово вилучене майно.

Також потребує уточнення перелік майна, яке прокурор вважає необхідним арештувати, оскільки з протоколу огляду місця події вбачається, що слідчим було вилучено, серед іншого три змиви речовини. Проте прокурор просить накласти арешт лише на один змив, який слідчий визнав речовим доказом у постанові від 06.10.2024. При цьому клопотання не містить викладу обставин щодо причин розбіжності переліку майна та предметів, які були вилучені, тим, які прокурор просить арештувати.

Крім того, в клопотанні не зазначено хто є власником/законним володільцем тимчасово вилученого майна, які прокурор просить арештувати, а також в клопотанні відсутні їхні контактні дані (місце проживання, контактний номер телефону), що є необхідними відомостями для їхнього повідомлення про дату та час розгляду клопотання про арешт майна з метою виконання вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, а також з метою забезпечення загальних засад змагальності та рівності сторін з урахуванням скорочених строків розгляду подібної категорії клопотань, що унеможливлює вчасне повідомлення учасників іншим чином.

При цьому, посилання прокурора у клопотанні про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, є неспроможними, оскільки згідно з даною нормою передбачена можливість розгляду клопотання без повідомлення власника/володільця лише щодо майна, яке не було тимчасово вилучене.

Натомість, згідно з клопотанням та доданими до нього матеріалами, майно та предмети, які прокурор вважає необхідним арештувати, були вилучені, тобто знаходяться не у володінні особи, у зв`язку з чим, слідчий суддя зобов`язаний, відповідно до положень ч. 1 ст. 272 КПК України повідомити володільців тимчасово вилученого майна про дату та час розгляду клопотання.

Наведене свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Вище наведене є підставою для повернення клопотання прокурору для усунення виявлених недоліків.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000224 від 01.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна - повернути прокурору та встановити строк у сімдесят дві години для усунення виявлених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1