печерський районний суд міста києва
Справа № 756/3389/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2024 Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001385 від 24.11.2021 року, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 24.11.2021 приблизно о 16 год. 45 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині Мінського шосе у м. Києві зі сторони Великої кільцевої дороги в напрямку площі Шевченка.

В цей час у зустрічному напрямку в межах другої (крайньої лівої) смуги проїзної частини Мінського шосе у м. Києві рухався автомобіль марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 (в салоні вказаного автомобіля перебував пасажир ОСОБА_8 ), автомобіль марки «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіль марки «Kia Soul», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_9 .

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, підпункту «б» п 2.3, підпункту «а» п 2.9, 10.1, 11.4 та п.1.3 додатку № 2: подвійна суцільна паралельна лінія дорожньої розмітки Правил дорожнього руху України:

- 1.3: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими;

- 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункт «б» п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- підпункт «а» п. 2.9. водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 11.4: на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги;

- п.1.3 додатку № 2: подвійна суцільна паралельна лінія дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінію 1.3 перетинати забороняється.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились у тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування автомобілем марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , в процесі якого, усвідомлюючи, що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу життю та здоров`ю громадян, змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу ліворуч, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3 (перетинати яку категорично забороняється) в районі будинку № 4, розташованому по Мінському шосе у м. Києві , виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де здійснив зіткнення з автомобілями марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , «Kia Soul», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_9 , які рухались назустріч, в межах своєї смуги.

У результаті даної дорожньо-транспортної події водій автомобіля марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 , його пасажир ОСОБА_8 та водій автомобіля «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до лікувального закладу.

Так ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: синці та садна (без опису морфології) голови; перелом нижньої щелепи на рівні 31,32 зубів; внутрішньочерепні крововиливи множинної локалізації (у скроневій, лобній частках справа; зліва у скроневій частці); перебіг якої (травми) супроводжувався розвитком небезпечно-загрозливого для життя явища - коми. Виходячи з того, що судово-медичним критерієм визначення ступеню тяжкості є критерії небезпеки для життя (спричинення комплексу черепно- мозкової травми супроводжувалося розвитком коми), а тому вони відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявленого тілесного ушкодження та окремі морфологічні складові, виявлене тілесне ушкодження утворилося від дії тупого/тупих предмету/ предметів, можливо внаслідок автомобільної травми (травма водія автомобіля, який рухався, під час його зіткнення з іншим транспортним засобом), у строк 24.11.2021.

Крім того, ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота - повні розриви тонкої кишки, розриви серозного шару тонкої кишки та її брижі, розриви серозного шару попереково-ободової кишки, відрив брижі черв`якоподібного відростка, заочеревинна гематома праворуч, в ділянці гребнів клубових кісток з обох сторін садна; закритої травми правого променево-зап`ясткового суглобу - перелом дистального епіметафіза правої променевої кістки зі зміщенням уламків; закритої травми правого гомілково-ступневого суглобу та стопи - перелом латеральної (зовнішньої) кісточки правої гомілки, перелом таранної та човникоподібної кісток стопи; рвано-забійної рани м`яких тканин лівої гомілки. Вказаний комплекс тілесних ушкоджень відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії тупого(их) предмету, що могло бути при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, який рухався, при зіткненні з перешкодою), за давністю можуть відповідати вказаному терміну.

Також ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота: уламковий перелом правої здухвинної кістки (крила, тіла) зі зміщенням уламків. Виявлене тілесне ушкодження, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості. Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявленого тілесного ушкодження та окремі морфологічні складові, є підстави вважати, що виявлене тілесне ушкодження утворилося від дії тупого/тупих предмету/ предметів, можливо, внаслідок автомобільної травми (травма водія, у салоні автомобіля (який рухався), під час зіткнення з перешкодою та/або іншим транспортним засобом).

В діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 11.4 ПДР України та вимогам дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, які з технічної точки зору, є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, під час досудового розслідування в діях водія ОСОБА_3 виявлено порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, підпункту «б» п, 2.3, підпункту «а» п 2.9 Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, підпункту «б» п.2.3, підпункт «а» п. 2.9, 10.1, 11.4 та п. 1.3 додатку № 2 (подвійна суцільна паралельна лінія дорожньої розмітки) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_3 порушив Правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження, та заподіяло потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого обвинувачення та зазначив, що щиро кається у вчиненому та частково намагався добровільно відшкодовувати завдану потерпілим шкоду.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, не оспорював фактичні обставини, а також докази, здобуті у провадженні, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, визнавши недоцільність повного дослідження доказів та обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність усвідомлення обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, а також, що немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, крім того, роз`яснивши наслідки цього, суд відповідно до положень ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні, зокрема, стосовно місця, часу вчинення діяння, мотивів, способу, проти чого не заперечували учасники судового провадження, з урахуванням зрозумілості змісту цих обставин і добровільності відповідної позиції, обмеживши дослідження доказів у справі допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів цивільних позовів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так суд визнає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження та приходить до висновку про доведеність пред`явленого обвинувачення на підставі належних достатніх доказів у провадженні.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин.

Також суд враховує конкретні обставини, дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він раніше не судимий, є громадянином України, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове добровільне відшкодування шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України є керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, КНП Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 006739 від 24.11.2021.

Санкція ч. 2 ст. 286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років.

Також суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України виключається можливість застосування положень ст. 75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням, зокрема, за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нового злочину призначити покарання у виді позбавлення волі за нижчою межею, передбаченою санкцією ч. 2 ст. 286-1 КК України, а також обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами за нижчою межею санкції.

Щодо заявлених цивільних позовів суд приходить наступних висновків.

Статтею 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно до положень ст. ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України та ч. 1 ст.1195 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Окрім цього, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Верховний Суд України в п.1 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

У пункті 9 Постанови № 4 Верховний Суд України звертає увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Окрім цього, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

До такого ж висновку дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання, та у зв`язку з чим він поніс, і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Щодо цивільного позову ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального провопорушення слід зазначити наступне.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди зазначається, що кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди у розмірі 814 027,88 гривень, що складається з витрат на лікування у розмірі 27 342,16 гривень, які підтверджуються товарними чеками, матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, що складає 784 647 гривень, що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження № 37932/21-54 від 17.06.2022, а також витрат на залучення експерта, що складає 2038,72 гривень.

В обгрунтування моральної шкоди представник потерпілої посилається на те, що в результаті дорожньо-транспортної події потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, перенесла значний фізичний біль та пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями страху за своє здоров?я та життя, була вимушена проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, на протязі двох місяців потребувала сторонньої допомоги з боку близьких та на протязі місяця потерпіла була непрацездатною, що потягло за собою погіршення фінансового становища.

Таким чином, беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння ОСОБА_8 матеріальної шкоди та моральної шкоди, а також наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_8 , суд враховує характер правопорушення, ступінь тяжкості заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної події ушкоджень, період реабілітації, глибину моральних та душевних страждань потерпілої внаслідок отриманих ушкоджень та пошкодження належного їй майна, інших обставин, які мають істотне значення, а також вимоги розумності і справедливості, тому з урахуванням конкретних обставин справи суд вважає, що достатньою сумою відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди є сума у розмірі 814 072,88 гривень та моральної шкоди є сума у розмірі 250 000 гривень.

Щодо цивільного позову ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального провопорушення слід зазначити наступне.

В обгрунтування моральної шкоди представник потерпілого посилається на те, що в результаті дорожньо-транспортної події потерпілий отримав ушкодження середньої тяжкості, переніс значний фізичний біль та пережив емоційний стрес та страх за своє здоров?я та життя своєї дружини ОСОБА_8 , тимчасово був відірваний від активного соціального життя, мав порушення сну, нервозність, та реальні побоювання щодо майбутнього стану здоров?я.

Таким чином, беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння ОСОБА_7 моральної шкоди, а також наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_7 , суд враховує характер правопорушення, ступінь тяжкості заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної події ушкоджень, інших обставин, які мають істотне значення, а також вимоги розумності і справедливості, тому з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що достатньою сумою відшкодування завданої потерпілому ОСОБА_7 моральної шкоди є сума у розмірі 75 000 гривень.

Щодо цивільного позову ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального провопорушення суд приходить наступних висновків.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди ОСОБА_6 зазначає, що кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди у розмірі 1 400 000 гривень, що складається з витрат на лікування та реабілітацію.

Разом з тим, враховуючи, що суду не надано доказів на підтвердження витрат на лікування та реабілітацію, суд вважає матеріальну шкоду у розмірі 1 400 000 гривень не доведеною.

Разом з тим суд бере до уваги доводи потерпілого щодо обставин, що в результаті дорожньо-транспортної події він отримав тяжкі тілесні ушкодження, перебував тривалий час на лікуванні та отримав ІІ групу інвалідності, внаслідок отриманих ушкоджень, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1080941.

Таким чином, беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння ОСОБА_6 моральної шкоди, а також наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 суд враховує характер правопорушення, ступінь тяжкості заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної події ушкоджень, період реабілітації, глибину моральних та душевних страждань потерпілого внаслідок отриманих ушкоджень, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема, щодо часткового відшкодування ОСОБА_3 завданої шкоди, що ОСОБА_6 не заперечувалося, а також вимоги розумності і справедливості, тому з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що достатнім загальним розміром завданої потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди є сума у розмірі 500 000 гривень. Разом з тим суд враховує ту обставину, що ОСОБА_3 вже було добровільно відшкодовано потерпілому ОСОБА_6 205 000 гривень.

Процесуальні витрати, підтверджені прокурором та пов`язані з проведенням експертних досліджень, слід стягнути з обвинуваченого.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає з урахуванням належної процесуальної поведінки особи.

Долю речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, ч. 2 ст. 286-1 КК України, ст. 23, 1166-1168 ЦК України, ст. 100, 127-129, 349, 368, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з часу затримання.

У строк відбування покарання зарахувати строк перебування під вартою в період з 26.11.2021 по 29.11.2021 року.

Цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального провопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 814 027 (вісімсот чотирнадцять тисяч двадцять сім) гривень 88 копійок та моральної шкоди у розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального провопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального провопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 295 000 (двісті дев`яносто п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати:

-за проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 - 2059,44 грн.;

-за проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 - 1716,20 грн.;

-за проведення судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_6 - 6455, 00 грн.;

-за проведення судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_8 - 6013, 00 грн.;

-за проведення судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_7 - 2344, 00 грн.;

-за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи - 3089, 16 грн.;

-за проведення судової автотехнічної експертизи - 1372,96 грн.

Речові докази:

-автомобіль марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 ,

-автомобіль марки марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 ,

-автомобіль марки марки «Kia Soul», д.н.з. НОМЕР_4 ,

-автомобіль марки марки «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_3 , які передані на відповідальне зберігання власникам, - залишити останнім.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1