Справа № 373/1812/24
Номер провадження 1-кп/373/209/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 . ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (№ ЄРДР 000023) за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Помоклі Переяслав-Хмельницького району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, який неодружений, непрацевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2024 приблизно о 12 год. 00 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_9 прийшов у гості до свого товариша ОСОБА_4 за адресою: будинок АДРЕСА_1 , де вони спільно розпивали спиртні напої.

В ході спільного вживання спиртних напоїв у кухонному приміщенні будинку, між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, який переріс у бійку, після чого останні з кухонного приміщення перейшли до спальної кімнати будинку, де у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на вчинення умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , тобто його вбивства.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на вбивство ОСОБА_9 , перебуваючи за вищевказаною адресою, в період часу з 22 години 28.05.2024 по 00 годин 29.05.2024, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вийшов із вищевказаного будинку до господарської споруди (сарайного приміщення), де взяв металеву трубу, після чого поклав її у веранді при вході до будинку та повернувся у спальну кімнату, де ОСОБА_9 сидів на дивані, дивився телевізор та словесно ображав ОСОБА_4 , після чого штовхнув його.

В цей час, ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вбивство ОСОБА_9 , з мотивів виникнення у ОСОБА_4 розбіжностей з ОСОБА_9 на побутовому підґрунті та образи його як господаря та власника будинку, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та свідомо бажаючи їх настання, вийшов до веранди будинку, де взяв заздалегідь підготовлену металеву трубу та підійшовши до ОСОБА_9 , який сидів на дивані, без відриву у часі наніс не менше чотирьох ударів в область голови останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 відкриту черепно-мозкову травму - травматичний набряк обличчя ліворуч, синець на обличчі ліворуч із садном на його тлі в лівій привушній ділянці та забійно-рваною раною лівої вушної раковини, дві забійні рани лобної ділянки ліворуч, забійна рана потиличної ділянки по центру та праворуч, багатопроменевої форми рана лівої тім`яно-потиличної ділянки, переломом нижньої щелепи, переломи кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку.

Смерть ОСОБА_9 , настала в період часу з 09 год. 30 хв. 28.05.2024 по 03 год. 30 хв. 29.05.2024, на місці події за адресою: будинок АДРЕСА_1 від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку.

Умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні відзначив, що йому зрозуміла суть пред`явленого обвинувачення; свою вину у вчиненні інкримінованого діяння він визнав. Суду показав, що 28 травня 2024 року до нього прийшов ОСОБА_9 і запропонував випити; з собою приніс приблизно три літри горілки та закуску. Коли вони майже все випили, між ними розпочався словесний конфлікт, який переріс у бійку. Оскільки він, ОСОБА_4 , не міг подужати ОСОБА_9 , він вийшов з будинку до сарайного приміщення і взяв там трубу, з якою повернувся до будинку і яку залишив у веранді. Коли він зайшов до кімнати, конфлікт з ОСОБА_9 , який в цей час дивися телевізор, продовжився. Повернувшись до веранди, він взяв трубу, яку попередньо приніс з сараю і наніс приблизно 3-4 удари по голові потерпілого. Після цього ліг спати; коли зранку прокинувся, то побачив, що потерпілий лежить на дивані з окровавленою головою, проте поліцію та швидку він не викликав. Сестра, яка приїхала до нього, ОСОБА_4 , в цей час виявила, що ОСОБА_9 мертвий і викликала поліцію та швидку.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за пропозицією прокурора та за згодою обвинуваченого, його захисника, потерпілої ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_7 , судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позиції відсутні. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення, у такому випадку, права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України є доведеною.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є особливо тяжким, та непоправні наслідки цього злочину. Також суд враховує дані про особу винного, який є особою немолодого віку, раніше несудимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, обліковується як військовозобов`язаний першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також судом враховується, що обвинувачений має середню освіту, неодружений, утриманців не має, за місцем мешкання компрометуючі дані щодо ОСОБА_4 відсутні.

В судовому засіданні обвинувачений жалкував за те, що вчинив, відзначив, що готовий нести будь-яке покарання, яке призначить суд, що свідчить, на думку суду, про глибоке розуміння непоправності наслідків своїх дій та про відверте визнання своєї провини.

Крім того, як зазначив в судовому засіданні прокурор, обвинувачений активно сприяв здійсненню досудового розслідування.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття винного та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину та непоправні наслідки, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений заслуговує покарання у виді позбавлення волі на строк, визначений в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України. На думку суду, його виправлення і перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.

Вирішуючи заявлений до ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 4 609 грн 90 коп., моральної шкодиу розмірі 500 000 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 32 000 грн, суд виходить з наступного.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_7 зазначила, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , які полягали у позбавленні життя її чоловіка ОСОБА_9 , їй була заподіяна матеріальна шкода, що складається з витрат, пов`язаних з лікуванням вегето-судинної дистонії, та завдана моральна шкода, спричинена передчасною втратою близької людини.

В судовому засіданні відповідач позов визнав повністю.

За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову, проте лише за наявності для того законних підстав.

То ж, перевіряючи наявність законних підстав для задоволення цивільного позову, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно зі ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого.

Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Правовий аналіз вищенаведених положень закону дозволяє дійти наступних висновків.

Загальними положеннями Цивільного кодексу України про відшкодування шкоди врегульовано право на отримання відшкодування матеріальної та моральної шкоди особами, яким така шкода була завдана, від особи за наявності вини останньої. Положеннями ст. 1200, ст.1202 ЦК України встановлено право на отримання від винної особи періодичних виплат протягом певного періоду, що здійснюються на користь осіб, які перебували на утриманні або мали за законом право на утримання від потерпілої особи, яка померла внаслідок неправомірних дій.

Як вбачається, з позову та долучених до нього матеріалів, підстави вважати, що потерпіла ОСОБА_7 належить до числа осіб, визначених у статті 1200 ЦКУкраїни відсутні.

Також, суд не знаходить підстав для застосування загальних положень ЦК України про відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_7 як особі, якій така шкода завдана винними діями ОСОБА_4 .

Що стосується вимог позову в частині стягнення 500 000 грн моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії» зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд вважає, що завдання ОСОБА_4 смерті ОСОБА_9 призвело до моральних страждань дружини загиблого - потерпілої ОСОБА_7 , її переживань з приводу втрати чоловіка, порушення звичайного життєвого укладу, тобто потерпілій заподіяно істотну і непоправну моральну шкоду.

Між вказаними протиправним діянням відповідача (вчиненням злочину) та заподіяною моральною шкодою потерпілій ОСОБА_7 наявний причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому вимоги про стягнення моральної шкоди є обґрунтованими.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення злочину, характер душевних страждань потерпілої, а тому виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності задовольняє позовні вимоги повністю, а саме в розмірі 500 000 грн.

Що стосується заяви про уточнення позовних вимог, яку подано представником потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , то вимоги щодо відшкодування майнової та моральної шкоди залишилися у заяві незмінними, тобто у тому ж розмірі, що і в позовній заяві, поданій до початку судового розгляду. Зазначення в цій заяві іншого розміру витрат на правову допомогу не є зміною розміру вимог за цивільним позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином, оскільки такі витрати є одним з видів процесуальних витрат, вирішення питання щодо яких врегульовано положеннями глави 8 КПК України (Постанова Верховного Суду від 5 серпня 2020 року у справі № 753/10028/18 (провадження № 51-121км20)).

Перелік видів процесуальних витрат у кримінальному провадженні та порядок їх розподілу міститься у статтях 118 та 124 КПК України.

До таких належать, зокрема, витрати на правову допомогу. За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Так, судом встановлено, що 22 травня 2024 року між потерпілою ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_8 укладено договір № 01/24 про надання правової допомоги.

Понесені потерпілою витрати на правову допомогу, згідно долучених до заяви квитанцій становлять 32 000 грн.

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що заява представника потерпілої підлягає задоволенню.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна слід скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, а судових витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання - 29.05.2024.

Продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 500 000 грн (п`ятсот тисяч) моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 витрати на правову допомогу у розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2024 року на:

- виріз з килима з речовиною бурого кольору, що був у коридорі житлового будинку на підлозі, який поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

- футболку з речовиною бурого кольору, що була на дивані під №2 у спальні житлового будинку, яку поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

- виріз з тканини з подушки зі слідами речовини бурого кольору, що була на подвір`ї у траві на відстані близько 30 метрів від вхідних дверей будинку, який поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

- виріз паперових шпалер зі слідами речовини бурого кольору із спальні житлового будинку за диваном під №2, який поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

- виріз тканин підковдри зі слідами речовини бурого кольору на дивані під №2 у спальні житлового будинку, який поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

- дві ганчірки зі слідами речовини бурого кольору на підлозі із металевої ємності із кухні житлового будинку, які поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

- штани зі слідами речовини бурого кольору, що була на кріслі у спальні житлового будинку, які поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

- частина сухої речовини, схожої на кров, зі слідами речовини бурого кольору під лавкою №1 на клейонці з коридору житлового будинку, яку поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

- металеву трубу зі слідами речовини бурого кольору із господарського приміщення (сарай), яку поміщено до паперової коробки на якій міститься пояснювальний напис;

- шорти, нижню білизну та футболку, які поміщені до паперової коробки на яку наклеєно пояснювальну бирку;

- покривало, що поміщене до паперової коробки, на яку наклеєно пояснювальну бирку.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-виріз з килима з речовиною бурого кольору, що був у коридорі житлового будинку на підлозі, який поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

-футболку з речовиною бурого кольору, що була на дивані під №2 у спальні житлового будинку, яку поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

-виріз з тканини з подушки зі слідами речовини бурого кольору, що була на подвір`ї у траві на відстані близько 30 метрів від вхідних дверей будинку, який поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

-виріз паперових шпалер зі слідами речовини бурого кольору із спальні житлового будинку за диваном під №2, який поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

-виріз тканин підковдри зі слідами речовини бурого кольору на дивані під №2 у спальні житлового будинку, який поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

-дві ганчірки зі слідами речовини бурого кольору на підлозі із металевої ємності із кухні житлового будинку, які поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

-штани зі слідами речовини бурого кольору, що була на кріслі у спальні житлового будинку, які поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

-частина сухої речовини, схожої на кров, зі слідами речовини бурого кольору під лавкою №1 на клейонці з коридору житлового будинку, яку поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальний напис;

-металеву трубу зі слідами речовини бурого кольору із господарського приміщення (сарай), яку поміщено до паперової коробки на якій міститься пояснювальний напис;

-шорти, нижню білизну та футболку, які поміщені до паперової коробки на яку наклеєно пояснювальну бирку;

-покривало, що поміщене до паперової коробки, на яку наклеєно пояснювальну бирку;

-два зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_9 , які поміщено до паперового конверту з відповідними написами;

-змиви з правої та лівої руки ОСОБА_9 , які поміщено до паперового конверту з відповідними написами;

-зразок крові ОСОБА_9 , які поміщено до паперового конверту з відповідними написами;

-два зразки кісткового мозку ОСОБА_9 , які поміщено до паперового конверту з відповідними написами;

-зразок букального епітелію (слини), який поміщено до паперового конверту;

-змив з правої долоні ОСОБА_4 , який поміщено до паперового конверту;

-змив з лівої долоні ОСОБА_4 , який поміщено до паперового конверту;

-зрізи нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_4 , який поміщено до паперового конверту, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1