Справа №361/5361/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3912/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000123 від 02.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття даного кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України з підстав закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000123 від 02.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27. Ч. 2 ст. 289 КК України повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи такі апеляційні вимоги прокурор зазначає, що прийняте судом рішення є незаконним і необгрунтованим та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що дійсно в обвинувальному акті помилково зазначено ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 289 КК Україниу пункті «правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність», у той час коли у цьому ж пункті положення закону - організація незаконного заволодіння транспортним засобом, вказане вірно, як і у вступній частині та у формулюванні обвинувачення вірно зазначено кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_7 діянь - ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, звертає увагу на те, що у обвинувальному акті розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, які суд вважає не розкритими. Так, зокрема, у обвинувальному акті, окрім іншого, вказано, що ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, віддала злочинний наказ своїм підлеглим на незаконне заволодіння транспортним засобом, який останні реалізували за відсутності на те правових підстав шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, належним Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ), який перебував поряд з будинком за адресою: АДРЕСА_1

Зазначає, що у ході досудового розслідування мета вчинення ОСОБА_10 правопорушення не встановлена, у зв`язку із чим в обвинувальному акті не відображалась, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційних вимог, думку обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено обвинувачення як твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальне рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування - є обвинувальний акт, який має відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема: містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, вид і розмір шкоди, завданої злочином.

На думку колегії, обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 289 КК України відповідає вказаним вимогам кримінального процесуального законодавства.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції вказуючи на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України зазначив про те, що в ньому допущено ряд суперечностей, а саме - не чітко сформульовано обвинувачення, не розкриті об`єктивна та суб`єктивна сторони злочину, передбаченого ст. 289 КК України, тобто обвинувальний акт не містить інформації про те, чи була поведінка ОСОБА_7 незаконною, тобто чи не мала вона ані дійсного, ані уявного права на організацію заволодіння транспортним засобом; чи відбулося заволодіння зазначеного транспортного засобу без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника цього транспортного засобу.

Крім того, судом зазначено, що в обвинувальному акті, при викладенні обставин, які прокурор вважає встановленими, не зазначена мета, а також не зазначено місце вчинення ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення, що, на думку суду, також не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки свідчить про неналежне викладення в обвинувальному акті фактичних обставин.

Також суд звернув увагу на те, що зазначаючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 289 КК України, при цьому кваліфікує як «організація незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб» (а.с.9).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, вважаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору - передчасним та необґрунтованим.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, а саме: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 3-1) анкетні відомості викривача; 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта; 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складання та затвердження.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000123 від 02.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 289 КК України, в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які слідчий, прокурор вважали встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване обвинувачення, тобто, викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Посилання суду першої інстанції на відсутність у обвинувальному акті належним чином сформульованого обвинувачення, зокрема не розкриті об`єктивна та суб`єктивна сторони складу кримінального правопорушення, а також не зазначено місце скоєння кримінального правопорушення, є неспроможними, з огляду на те, що у обвинувальному акті, окрім іншого, вказано, що ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, віддала злочинний наказ своїм підлеглим на незаконне заволодіння транспортним засобом, який останні реалізували за відсутності на те правових підстав шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, належним Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ), який перебував поряд з будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, положення ч. 2 ст. 337 КПК України надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про неналежно сформульоване обвинувачення, не розкриті об`єктивну та суб`єктивну сторони кримінального правопорушення, є передчасними.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що у ході підготовчого судового засідання суд позбавлений можливості давати оцінку сформульованому обвинуваченню з точки зору його повноти та обґрунтованості, а також стверджувати про суперечливість та неконкретність фактичних обставин, встановленим під час досудового розслідування.

Що стосується посилання суду на те, що зазначаючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 289 КК України, при цьому кваліфікує дії ОСОБА_7 як «організація незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб», не може слугувати підставою для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки вказівка на ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 289 замість ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 289 КК України є явно технічною опискою.

На переконання колегії суддів, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого стороною обвинувачення обвинувачується ОСОБА_7 що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на вищевикладені обставини, висновок суду першої інстанції, на думку колегії, суперечить матеріалам провадження, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України і підстав для застосування п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Що стосується заявленого захисником клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, то колегія суддів звертає увагу на те, що таке клопотання було в повній мірі вирішено судом першої інстанції, що відображено в оскаржуваній ухвалі, та, окрім цього, дане питання не підлягає розгляду під час перегляду ухвали про повернення обвинувального акту прокурору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314-315 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2024 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000123 від 02.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27. Ч. 2 ст. 289 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: