Номер провадження: 11-сс/813/1143/24
Справа № 496/2984/24 1-кс/496/1745/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2024 рокув кримінальному провадженні №0000269 від 17.04.2024 року, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вважається таким, що не має судимостей,,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307КК України,

встановив:

В провадженні СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000269 від 17.04.2024 року, за ознаками вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , переслідуючи злочинну мету незаконного збагачення за рахунок незаконного збуту наркотичних засобів, у невстановлений слідством час та місці, у невстановленої особи, умисно, із корисливих мотивів, незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс у невстановленій кількості. Далі, ОСОБА_8 , розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, став незаконно зберігати раніше придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_9 придбати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, по ціні 500 гривень за 2 г. У подальшому, 21 травня 2024 року близько 19 год. 18 хв., ОСОБА_8 , попередньо домовившись про зустріч з ОСОБА_9 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, зустрівся з останнім в гаражному приміщенні, розташованому біля будинку АДРЕСА_2 . Так, 21 травня 2024 року, близько 19 год. 20 хв., перебуваючи в гаражному приміщенні розташованому біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , отримавши від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 500 гривень в якості плати за наркотичний засіб, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, передав, тобто, незаконно збув останньому полімерний пакет, в якому знаходився паперовий згорток з речовиною рослинного походження, яка, відповідно до результатів тесту на речовини щодо виявлення марихуани/гашишу Identa, LOT:30247232A, EXP 11/2026, містить особливо небезпечний наркотичний засіб. В подальшому, ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції придбаний у ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

11.07.2024 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України (на підставі ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 13.06.2024 року).

ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

11.07.2024 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також існуванням ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Оскарженою ухвалою судді слідчого частково задоволено клопотання органу досудового розслідування та підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період часу, з 19 год до 05 год. наступної доби, за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в межах строку досудового розслідування.

Обґрунтовуючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри у скоєнні інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та наявність ризиків, визначених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Одночасно слідчий суддя врахував міцні соціальні зв`язки підозрюваного, наявність постійного місця проживання, дані які характеризують останнього, наявність хронічних хвороб, які потребують постійного відвідування лікарні, наявність на утриманні двох малолітніх дітей. Також слідчий суддя врахував той факт, що підозрюваний самостійно з`явився до відділку поліції, де був затриманий. Врахувавши наведені обставини, слідчий суддя прийшов до висновку про достатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, пославшись на недоведеність органом досудового розслідування та прокурором того, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680 гривень. Прокурор стверджує, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є не співмірним з існуючим у кримінальному провадженні ризиками, з урахуванням неявки підозрюваного до слідчого за викликами.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні/продовженні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування/продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

За результатами розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані слідчим до клопотання докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри.

Водночас враховуючі конкретні обставин даної справи, колегія суддів вважає, що на теперішній час відсутня нагальна потреба для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи відсутність фактів порушення умов домашнього арешту з дня винесення оскарженої ухвали.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурором не надано доказів, які вказують, що застосований оскарженою ухвалою до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, не забезпечує належної процесуальної поведінки останнього.

Колегія суддів також враховує, що підозрюваний за першим викликом з`явилась у судове засідання апеляційного суду для розгляду клопотання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу, що вказує на відсутність у нього намірів ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу місцевого суду, що на відміну від строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який вираховується у днях, строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту вираховується у місяцях (ст.ст. 181, 197 КПК).

Керуючись ст.ст. 376, 405,419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2024 року, якоюпідозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в кримінальному провадженні №0000269 від 17.04.2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4