ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21693/24

Провадження № 11-сс/4820/409/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовлено.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що не вбачається підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_5 до ЄРДР, оскільки уповноваженою особою Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, у даному випадку, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій ОСОБА_5 скарзі.

Не погоджуючись із таким рішенням, 02.10.2024 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти нову, якою зобов`язати уповноважених осіб ГУНП внести відомості до ЄРДР за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.175, ч.4 ст.191, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366КК України, які скоєні першим заступником начальника ГУ ПФ України в Хмельницькій області ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, оскільки в діях зазначених осіб, які на його думку, є злочинною групою і яка викрала у нього його пенсію у вказаному розмірі і за вказаний період є ознаки злочинів, передбачених ч.2 ст.175, ч.4 ст.191, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366КК України.

Апелянт зазначає, що неодноразово звертався у різні інстанції щодо незаконних дій вказаних осіб, але не отримав бажаного результату, що стало підставою для звернення до суду для притягнення зазначених осіб до кримінальної відповідальності.

Перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з приписами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таких вимог закону слідчий суддя дотримався.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 , колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі і бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз змісту норми частини 1 статті 214 КПК України свідчить про те, що бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка є предметом оскарження, в порядку статті 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 10.07.2024 ОСОБА_5 звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою, датованою 01.07.2024, яка, після скерування до Хмельницької обласної прокуратури та Окружної прокуратури міста Хмельницького, була направлена до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, де 06.08.2024 була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» ХРУП за №14875 від 06.08.2024. Зокрема, у вказаній заяві ОСОБА_5 повідомляв про те, що «перший заступник начальника Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області ОСОБА_6 , зловживаючи службовими можливостями, закрила пенсійну справу ОСОБА_5 і належні останньому виплати почала забирати собі. Було неодноразово скоєно злочини, передбачені ч.2 ст.175, ч.4 ст.191 (замах на ч.5 ст.191) КК України. За три роки ОСОБА_5 багато разів обійшов усі інстанції Хмельницької області. ОСОБА_5 очевидно, що Хмельницька область попала в тенети злочинного світу, командування поліції в Хмельницькій області та прокурори Хмельницької обласної прокуратури явно ділять з казнокрадами вкрадене. ОСОБА_5 у заяві просив виконати вимоги Закону України «Про прокуратуру» та внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.175, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191 КК України, обтяжуючі вину обставини - злочин скоєно повторно, проти особи похилого віку, яка страждає на психічний розлад, - скоєних керівниками пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Розслідування злочинів та причетність або співучасть керівників поліції та прокуратури в Хмельницькій області в розграбуванні Державного бюджету України, під час війни, коли фронтовики бойові машини заправляють та ремонтують власним коштом, доручити Державному бюро розслідувань.»

Оскільки відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за поданою ОСОБА_5 заявою, датованою 01.07.2024, внесені не були, це стало підставою для звернення його до слідчого судді з оскарженням бездіяльності уповноваженої особи Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчий суддя зробив правильний висновок про те, що у поданій ОСОБА_5 заяві, датованій 01.07.2024 р., викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема й тих, які передбачені ч.2 ст.175, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191 КК України, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які б підтверджували реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, не свідчить ця заява і про те, що у випадку, про який повідомляв ОСОБА_5 , мали місце саме умисні діяння, які виразились у безпідставній невиплаті пенсії або ж у привласненні, розтраті чи заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, зокрема, й не зазначав ОСОБА_5 у своїй заяві про те, коли і де було вчинено, а також, в чому саме виразилось привласнення, розтрата чи заволодіння чужим майном, не було наведено у вказаній заяві ОСОБА_5 й законних підстав, які б свідчили про те, що у нього наявне право на соціальні виплати (в даному випадку пенсійні), і що такі виплати не здійснені безпідставно за період більший ніж один місяць), не наведено у заяві, й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідними статтями Кримінального кодексу України. Аргументи, висловлені ОСОБА_5 , у поданій ним заяві та скарзі, про можливе вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, й передбачених ч.2 ст.175, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191 КК України, (з огляду на долучене до цієї заяви рішення про закриття пенсійної справи) фактично ґрунтуються на його власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_5 з фактом прийняття першим заступником начальника головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ОСОБА_6 рішення про закриття пенсійної справи №10, через відсутність у ОСОБА_5 необхідного страхового стажу, та з припиненням, з наведених підстав, здійснення останньому пенсійних виплат; фактами відмови представниками правоохоронного органу та прокурорами порушувати кримінальне провадження за численними зверненнями ОСОБА_5 . Однак, ні подана ОСОБА_5 заява від 01.07.2024 р., ні додане до цієї заяви рішення про закриття пенсійної справи, жодним чином не свідчать про те, що ОСОБА_5 набуто право на пенсійні виплати, які йому саме умисно безпідставно не виплачуються ОСОБА_6 , а також не свідчать про те, що остання, у змові з керівниками правоохоронного органу та прокурорами, привласнювала бюджетні кошти та пенсійні виплати ОСОБА_5 . До того ж, самі твердження ОСОБА_5 , в означеній заяві, датованій 01.07.2024 р., а також його аргументи, викладені у скарзі про вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.175, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191 КК України, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки, досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які реально свідчать саме про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть вказані обставини слугувати механізмом для притягнення до відповідальності службових осіб, у разі прийняття ними рішень та вчинення процесуальних дій, зміст та порядок здійснення яких не задовольняє когось із учасників кримінального або адміністративного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (статті 214 частина 2КПК України).

Згідно з приписами статті 214 частини 4 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР, врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст.214 КПК України.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. l ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

За змістом ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Із вищевказаного слідує, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів виходить з того, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відмінністю письмової заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від будь-якого іншого звернення є викладення в такій заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного кримінального правопорушення. Якщо таких даних немає, то такі відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, колегія суддів також враховує висновок Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18, відповідно до якого підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Аналізуючи викладене, судова колегія вважає, що слідчий суддя прийняв законне, вмотивоване і обґрунтоване рішення за скаргою ОСОБА_5 , ухвала слідчого судді відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для її скасування, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладені обставини, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 , колегія суддів не вбачає, спростувавши наведені ним доводи в апеляційній скарзі, змістом свого рішення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_1 ОСОБА_3