печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження тосовно вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України та ОСОБА_8 злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва (головуючий - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого та обвинувачений заперечували проти продовження запобіжного заходу, просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наразі не зменшились, зокрема, ризик переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання, за яке передбачено виключно у вигляді позбавлення волі, ризик впливати на свідків, оскільки наразі під час судового розгляду допитано лише частину свідків, які заявлені стороною обвинувачення, та ризик вчинити інше правопорушення.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначається, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, зокрема, характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вказаної рекомендації важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинене кримінальне правопорушення, тобто чим більш сувора санкція передбачена за кримінальне правопорушення, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути застосований щодо підозрюваного.

Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув?язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв?язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі, стан його здоров`я на даний час не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Застосований стосовно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості ще не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленням від суду.

Таким чином, суд вважає, що ризики, визначені ухвалою про застосування запобіжного заходу, наразі лишаються дійсними та триваючими, зокрема, ризик ухилення від суду, впливу на свідків та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 205, 309 Кримінального процесуального кодексу України

У Х В А Л И В:

Мiру запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовживши строк дії цього запобіжного заходу до 12.01.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3