справа № 462/7135/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000730 з розгляду обвинувального акту про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, військовозобов`язаного, місце проживання якого зареєстроване та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 22.07.2024 року, близько 22.00 год., перебуваючи в підземному переході, що розташований неподалік будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту із знайомим ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останньому, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з використанням невстановленого органом досудового розслідування колото-ріжучого предмета, типу клинка ножа, який тримав у своїй правій руці, наніс ним декілька ударів ОСОБА_7 в ділянку правої частини живота, лівого передпліччя та лівого стегна. В результаті вказаних протиправних дій, ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 дві колото-різані рани передньої черевної стінки, без проникнення в черевну порожнину, та колото-різані рани на лівому передпліччі та лівому стегні, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, одну проникаючу у черевну порожнину колото-різану рану, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Враховуючи, що учасниками судового провадженняне оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою, обмежившись лише допитом обвинуваченого.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.121 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання, зазначивши зокрема, що ввечері22.07.2024 року вони разом із ОСОБА_7 верталися з роботи додому. В підземному переході, що розташований неподалік будинку АДРЕСА_2 , у них виник конфлікт, в ході якого він дістав ніж електрика та наніс декілька ударів ОСОБА_7 в ділянку живота. При цьому, він не зауважив, що ОСОБА_7 необхідна медична допомога, оскільки на вулиці було темно і ліхтарі не освічувалися. Після цього, він вийшов із підземного переходу та направився у бік дому, а ніж, яким він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 , він викинув. У вчиненому щиро розкаюється, шкодує, що так сталося і зробив для себе відповідні висновки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання.

Положеннями ст.50, 65КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Отже, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його вчинення, а також даним та особливостям особистості винного.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом насамперед питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон (ст.12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння.

Беручи до уваги те, що у ст.12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення в санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд у ході призначення покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду на мету і засади його призначення.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винуватого, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Пропорційність дискреційних повноважень суду забезпечується, зокрема, належним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі.

Підставами для судового розсуду в ході призначення покарання є: кримінально-правові відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, у яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, під час врахування пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст.66, 67 КК України), визначення «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України, тощо; індивідуалізація покарання Ї конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта (постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 квітня 2022 року (провадження № 51-536кмо20).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, вчиненим умисно; особу винного, який раніше не судимий (т.1, а.с.119), неодружений, офіційно непрацевлаштований, хворіє (Т.2, а.с.36-52), проживає з матір`ю, яка має інвалідність 2-ої групи (т.2, а.с.54), на обліку щодо узалежнень та в психоневрологічному диспансері не перебуває (т.1, а.с.115, 117), негативних характеризуючих даних з місця проживання відносно нього не встановлено (т.1, а.с.113).

Крім цього суд бере до уваги позицію потерпілого ОСОБА_7 , викладену в заяві від 18.09.2024 року, що жодних матеріальних претензій до ОСОБА_6 він не має, просить обвинуваченому призначити покарання, не пов?язане з позбавленням волі (т.2, а.с.24), а також враховує ту обставину, що обвинуваченим повністю відшкодовано заподіяну потерпілому шкоду.

Виходячи з наведеного, враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Разом з тим, суд, приймаючи до уваги наведені обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого,вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших кримінальних правопорушень. На переконання суду застосування відносно ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини та легітимна мета покарання.

Суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалами слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 25.07.2024 року було накладено арешт на речові докази: футболку синього кольору в полоску зеленого кольору, марки «Whitman», з емблемою на грудях у вигляді деревця фіолетового кольору, та в нижній частині футболки наявний отвір шириною близькою 1 см, зі слідами РБК, шорти балонові чорного кольору на зав`язку, знизу яких наявний принт зображень «Las Vegas», шорти, кросівки тканині чорного кольору із вставками червоного кольору та маркуванням «Skechers Lite Weight», 42 розміру, портфель болотяного кольору, марки «Camel Active», труси синього кольору із емблемою на поясі «Хатка», пара шкарпеток сірого кольору із вставкою чорного кольору та надписом «Extreme» рюкзак червоно-сірого кольору на три відділення з емблемою «ARE Backpack classic des GN», футболку-поло білого кольору фірми «Lacoste» розміру «4», взуття чорного кольору шкіряне розміру «42» (т.1, а.с.40), суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати, вирішивши одночасно долю речових доказів, - футболку синього кольору в полоску зеленого кольору, марки «Whitman», з емблемою на грудях у вигляді деревця фіолетового кольору, та в нижній частині футболки наявний отвір шириною близькою 1 см, зі слідами РБК, шорти балонові чорного кольору на зав`язку, знизу яких наявний принт зображень «Las Vegas», шорти, кросівки тканині чорного кольору із вставками червоного кольору та маркуванням «Skechers Lite Weight», 42 розміру, портфель болотяного кольору, марки «Camel Active», труси синього кольору із емблемою на поясі «Хатка», пара шкарпеток сірого кольору із вставкою чорного кольору та надписом «Extreme», повернути ОСОБА_7 , як власнику, а рюкзак червоно-сірого кольору на три відділення з емблемою «ARE Backpack classic des GN», футболку-поло білого кольору фірми «Lacoste» розміру «4», взуття чорного кольору шкіряне розміру «42» повернути ОСОБА_6 , як власнику.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 21.00 год. до 07.00 год., обраний обвинуваченому ухвалою слідчого судді від 26.07.2024 року, залишити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.100, 174, 181, 194, 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п?ять років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю три роки.

Зобов`язати ОСОБА_6 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 21.00 год. до 07.00 год. - залишити до вступу вироку в законну силу.

Скасувати накладений ухвалами слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 25.07.2024 року арешт на майно і вирішити долю речових доказів наступним чином:

- футболку синього кольору в полоску зеленого кольору, марки «Whitman», з емблемою на грудях у вигляді деревця фіолетового кольору, та в нижній частині футболки наявний отвір шириною близькою 1 см, зі слідами РБК, шорти балонові чорного кольору на зав`язку, знизу яких наявний принт зображень «Las Vegas», шорти, кросівки тканині чорного кольору із вставками червоного кольору та маркуванням «Skechers Lite Weight», 42 розміру, портфель болотяного кольору, марки «Camel Active», труси синього кольору із емблемою на поясі «Хатка», пара шкарпеток сірого кольору із вставкою чорного кольору та надписом «Extreme», повернути ОСОБА_7 , як власнику;

- рюкзак червоно-сірого кольору на три відділення з емблемою «ARE Backpack classic des GN», футболку-поло білого кольору фірми «Lacoste» розміру «4», взуття чорного кольору шкіряне розміру «42», - повернути ОСОБА_6 , як власнику.

Речові докази: - СD-R диск з файлами із камер відеоспостереження із приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_2 за 22.07.2024 року (т.1, а.с.88), СD-R диск з файлами із камер відеоспостереження із приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що на АДРЕСА_3 за 22.07.2024 року, залишити в матеріалах судової справи.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1