ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2657/24 Справа № 214/4857/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.07.2024 року, якою було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_8

на шістдесят днів, тобто до 14.09.2024 року включно, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

В провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.07.2024 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 14.09.2024 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором в судовому засіданні та в клопотанні не підтверджені та не обґрунтовані. Звертає увагу, що судом не доведено, що інші, менш суворі запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Зауважує на фактичних обставинах справи, зокрема факт співпраці обвинуваченого з правоохоронними органами України, факт переховування військовослужбовців ЗСУ під час окупації м. Херсон; застосування недозволених методів слідства щодо ОСОБА_8 . Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням свободи.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення за таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

При розгляді апеляційних скарг в даній категорії справ колегія суддів перевіряє дотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 176, 177, 183, 184, 197, 199 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників та обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з наданих судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Виходячи із фактичних обставин пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, його специфіки, а саме вчинення злочину проти основ національної безпеки України, в період воєнного стану, а також перехід на біг ворога будучи депутатом Херсонської обласної ради, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого, не є безпідставними висновки суду першої інстанції, що заявлені ризики існують, ці висновки колегія суддів вважає вірними, оскільки вони обґрунтовуються матеріалами кримінального провадження.

При цьому, існує реальний ризик, що знаючи, яке кримінальне покарання йому загрожує, ОСОБА_8 може вдатися до втечі та переховуватися від суду, що підтверджувалося неодноразово судовими рішеннями як під час обрання запобіжного заходу, так й продовження його дії.

В своїй ухвалі суд обґрунтовано зазначив, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України до теперішнього часу не зменшилися. Тобто, судом враховані: особистість обвинуваченого, обсяг обвинувачення та самі обставини інкримінованих злочинів, всі ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також превалювання суспільного інтересу над особистим (приватним) інтересом у даному кримінальному провадженні. Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, у зв`язку з чим застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не видається можливим.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню ( Бекчиєв проти Молдови). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Сулаоя проти Естонії), § 64) та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії).

У той час як серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (Ідалов проти Росії, Гарицький проти Польщі, Храїді проти Німеччини, Ілійков проти Болгарії).

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» № 74297/11 від 12.02.2015 року Європейський суд у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись не має оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, прокурор повинен довести, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

На думку сторони обвинувачення, з якою слушно погодився суд першої інстанції, на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики щодо переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків, продовження злочинної діяльності. Вказані обставини обґрунтовуються тим, що обвинувачений достеменно знаючи про напад РФ на територію Херсонської області, будучи депутатом обласної ради не вжив заходів до евакуації на підконтрольну Україні територію, а залишився при окупаційній владі м. Херсона. При цьому дії ОСОБА_8 під час перебування в окупованому місті по суті розглядаються судом першої інстанції, досліджуючи висунуте прокурором обвинувачення. Сам факт залишення обвинуваченого під окупаційною владою вказує на можливу наявність у останнього зв`язків на окупованій території та можливість покинути підконтрольну України територію.

Так само обвинувачений ОСОБА_8 у разі зміни запобіжного заходу на менш суворий може незаконно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, адже будучи депутатом обласної ради, останній має зв`язки з керівниками підприємств регіону, правоохоронних органів, тож може бюрократично впливати на останніх, що вказує на продовження існування вказаного ризику.

Крім того, заслуговує на увагу та обставина, що обвинувачений ОСОБА_8 з огляду на вимоги законодавства при наявності трьох неповнолітніх дітей може перетнути державний кордон України на законних підставах.

Враховуючи наведене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є непереконливими, оскільки судом першої інстанції при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що на даний час продовжують існувати та не зменшилися певні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна та у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу з огляду на це у сукупності з даними про його особу та іншими обставинами кримінального провадження, може переховуватись від суду, ухилитись від виконання своїх процесуальних обов`язків. Ці обставини можуть спровокувати останнього на вчинення іншого кримінального правопорушення і втечу, та мають перевагу над його соціальними характеристиками.

Наявність у обвинуваченого соціальних зв`зків не є підставою для змінення обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, враховуючи обсяг обвинувачення та самі обставини інкримінованого злочину, не спростовує правильності прийнятого судом рішення, жодним чином не впливає на його висновки.

Посилання захисника на відсутність доказів винуватості ОСОБА_8 та необхідності визнання доказів неналежними не є слушними з огляду на те, що це не входить до повноважень суду апеляційної інстанції на стадії розгляду питання про запобіжний захід.

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали зобов`язав начальника установи попереднього ув`язнення забезпечити належну медичну допомогу обвинуваченому ОСОБА_8 та дотримання санітарних умов, про що також вказує у своїй скарзі захисник обвинуваченого.

Також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали посилання захисника про те, що під час досудового розслідування допущено застосування недозволених методів слідства, що вже є предметом дослідження правоохоронних органів.

Колегія суддів звертає увагу, що окрім вищевикладеного жоден більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 з огляду на таке.

Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 469/2024 в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Ч. 6 ст. 176 КПК України, яку визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р(II)/2024 від 19.06.2024 року встановлено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Таким чином, діючий Кримінальний Процесуальний Кодекс України не дозволяє застосування до осіб, які, зокрема як і ОСОБА_8 , обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, будь-якого іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та мотивованою. Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.07.2024 року, якою було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на шістдесят днів, тобто до 14.09.2024 року включно залишити без змін.

Судді: