Справа №317/3443/15-к
Провадження №1-кп/317/247/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_4 , (відеоконференцзв`язок)

засудженого ОСОБА_5 , (відеоконференцзв`язок)

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за поданням начальника Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Кушугум Запорізького району Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засудженого:

05.12.2016 Запорізьким районним судом Запорізької області за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі, зараховано строк тримання під вартою з 29.08.2015 по 25.04.2017 включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

01.08.2024 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання начальника Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України відносно ОСОБА_5 .

Подання вмотивоване тим, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.08.2015. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі стягнень та заохочень не мав.

В ДУ «БВК (№ 99)» відбуває покарання з 07.06.2017. За період відбування покарання порушень установленого порядку відбування покарання не допускав, за сумлінну поведінку та ставлення до праці чотирнадцять разів заохочувався правами начальника установи.

На даний час працевлаштований на добровільній основі двірником житлової зони, володіє достатніми професійними навичками для отримання роботи після звільнення.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, відносини підтримує із засудженими позитивної спрямованості. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного випливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. За вироком суду має позов 222645,00 грн, виконавчі листи відсутні. Провину у скоєному злочині визнає.

Початок строку 29.08.2015, кінець строку 31.12.2027.

У судовому засіданні представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» підтримав подання та просив його задовольнити, звільнивши засудженого умовно-достроково.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник підтримали подання та просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, оскільки відсутні достатні підстави для застосування відносно засудженого умовно-дострокового звільнення, засуджений не довів свого виправлення за весь період знаходження у виправній установі.

Суд, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого та його захисника, прокурора, дослідивши зміст подання, особову справу засудженого, установив наступне.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 81 КК України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:

- засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);

- засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2016 Запорізьким районним судом Запорізької області ОСОБА_5 засуджений за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 29.08.2015 по день набуття вироком законної сили включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.04.2017 вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 05.12.2016 залишено без змін.

Отже, з урахуванням положень ст. 12, 24 КК України, станом на момент розгляду подання засуджений ОСОБА_5 відбув необхідний строк покарання, передбачений ч. 3 ст. 81 КК України, а саме не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношення до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України (п.1)

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (п.2)

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування (п.17)

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 123 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення. Стимулювання правослухняної поведінки засуджених здійснюється за допомогою програм диференційованого виховного впливу з урахуванням їхньої поведінки, психічного стану і ступеня соціальної занедбаності. Програми диференційованого виховного впливу на засуджених повинні враховувати можливості виховної функції режиму відбування покарання, загальноосвітнього і професійно-технічного навчання, заходів заохочення і стягнення, які застосовуються до осіб, позбавлених волі, самодіяльних організацій засуджених, громадських, благодійних і релігійних організацій, а також залучення засуджених до самовиховання.

З матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, а саме вчинення умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів. Під час розгляду справи провину у вчиненому злочині не визнавав. У судовому засіданні повідомив суду, що визнав провину та розкаявся у вчиненому 2 роки тому назад.

Відповідно до Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів IІ - VI): засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, оскільки набрав більше 65 балів, а саме 89 балів.

У довідці про стягнення та заохочення засудженого зазначено, що ОСОБА_5 14 разів заохочувався правами начальника установи за виконання покладених обов`язків.

Згідно з довідкою, виданою головним бухгалтером та начальником установи ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» засуджений ОСОБА_5 має цивільний позов на суму 222645,00 грн.

Згідно із довідкою, виданою головним бухгалтером ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» засуджений ОСОБА_5 на виробництві колонії не працював, виплат не нараховано.

Суд приймає до уваги те, що будучи достовірно обізнаним про наявність цивільного позову, який було задоволено судом частково, засудженим жодних дій щодо його добровільної виплати потерпілій, здійснено не було. Ані засудженим, ані представником адміністрації під час судового засідання не доведено, що засуджений не мав змоги працювати на виробництві колонії протягом відбуття ним покарання з 2017 року.

Між тим, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Наявність заохочень у виправній колонії та залучення до праці засудженого на добровільній основі вказує, що засуджений стає або навіть став на шлях виправлення, але враховуючи інші характеристики поведінки засудженого, надані ним відповіді на запитання прокурора та суду, вказує, на даний час відсутні достатні дані, що засуджений вже довів своє виправлення, щиро розкаявся у вчиненому злочині і його звільнення не призведе до появи небезпеки суспільству чи окремим громадянам.

Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Керуючись ст. 6, 133, 123, 153, 154 КВК України, ст. 12, 24, 81 КК України, ст. 336, 369-372, 376, 392-393, 395, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09.08.2024 о 10 год 50 хв.

Суддя ОСОБА_1