Справа № 536/1178/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Центр пробації» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці, в залі суду, подання начальника Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_5 , відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадяна України, уродженця села Садки, Кременчуцького району Полтавської області, з повною середньою освітою, засудженого 12.10.2023 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИВ:

Подання обґрунтоване зокрема тим, що з 20.11.2023 року на обліку Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області перебуває засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 .

Відповідно до вироку суду, 25.03.2023 року засуджений ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, діючи в умовах воєнного стану, проникли до салону автомобіля, шляхом розбиття скла вікна водійських дверей, звідки таємно викрав майно, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками - таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, з проникненням у сховище. Вартість викраденого майна згідно вироку суду становить 2087,49 грн.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-X «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів.

Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна.

До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць) встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 і розділу IV ПК України для відповідного року. Податкова соціальна пільга дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється Законом станом на 01 січня поточного року. Таким чином, зазначеним Законом крадіжки на суму, що не перевищують на момент вчинення правопорушення у 2024 році 3028 грн, у 2023 2684 грн, у 2022 році 2481 грн, у 2021 році 2270, у 2020 році 2102 грн, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію у часі.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 74 КК України, особа засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З урахуванням вказаного просив суд вирішити питання про приведення вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.10.2023 року у відповідність до вимог закону.

В судовому засіданні представник Кременчуцького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області подання підтримала, просила задовольнити та звільнити засудженого від призначеного судом покарання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Суд дослідивши подання та матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і 3 ст.74 КК України (п.13 ч.1 ст.537 КПК України).

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч.3 ст.57, ч.1 ст.58, ч.1 ст.62 КК України), 11, 13, 13-2 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Зокрема ст. 51 КУпАП викладено у новій редакції. З огляду на внесені зміни дрібним викраденням чужого майна вважається викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Згідно вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.10.2023 року, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, діючи в умовах воєнного стану, а саме 25.03.2023 року, проникли до салону автомобіля, шляхом розбиття скла вікна водійських дверей, звідки таємно викрав майно, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками - таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, з проникненням у сховище. Вартість викраденого майна становить 2087,49 грн.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та станом на березень 2023 року становило 2684 грн.

Із зазначеного слідує, що на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у 2023 році, сума викраденого майна не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У зв`язку із набранням чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення, тобто скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище обвинуваченого.

Статтею 58 Конституції України, встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.2 ст.74 КК України, особа засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_6 згідно вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.10.2023 року, завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог вказаного Закону не є кримінально-караними на теперішній час, суд доходить висновку про необхідність приведення вироку у відповідність до вимог цього Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання начальника Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_5 , відносно ОСОБА_6 задовольнити.

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання призначеного вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.10.2023 року за вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Особову справу відносно засудженого ОСОБА_6 повернути до Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1