н/п 1-кп/766/3134/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2024 року за № 0000012, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Білозерка Херсонської області, громадянки України, з вищою освітою, яка працює оператором АЗС «ОККО», має на утриманні 1 неповнолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_4 ,

обвинувачена - ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , в серпні 2022 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи на території тимчасово окупованого збройними формуваннями російської федерації смт. Білозерка Херсонського району Херсонської області, будучи громадянкою України, добровільно надала згоду на зайняття посади спеціаліста відділу нарахувань «Управления труда и социальной политики Белозерского муніципального округа», тобто добровільно зайняла посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеного на тимчасово окупованій території.

Після цього, громадянка України ОСОБА_2 , перебуваючи на вказаній посаді, за адресою: АДРЕСА_2 , не маючи в підпорядкуванні підлеглих працівників, виконувала свої функціональні обов`язки, які полягали у перевірці документів та формуванні списків на виплату соціального забезпечення від окупаційної влади (кошти рублями російської федерації) громадянам.

Прокурор звернувся до суду із обвинувальним актом щодо вчинення кримінального проступку, та з клопотанням про розгляд кримінального проступку в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні та без його участі.

До вказаного обвинувального акту відносно ОСОБА_2 долучена письмова заява обвинуваченої, що складена у присутності захисника ОСОБА_4 відповідно якої вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.111-1 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті, їх не заперечує, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_2 беззаперечно визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення (проступку) при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють встановлені органом досудового розслідування обставини, із врахуванням того, що до обвинувального акту долучено заяву обвинуваченої з цього приводу, суд вважає за можливе провести розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні в порядку ст.382 КПК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження та без фіксування за допомогою технічних засобів в порядку, визначеному ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, а саме у окупаційній адміністрації держави агресора створеному на тимчасово окупованій території.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, пом`якшуючі та обтяжуючі її покарання обставини.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_2 встановлено, що вона раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, працевлаштована, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_2 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_2 , не встановлено.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_2 можливо призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.111-1 КК України, пов`язане з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, без конфіскації майна, з урахуванням правил, визначених ст. 55 КК України. Наведене відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченої, що буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Прийшовши до висновку про можливість не визначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Згідно ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_2 , враховуючи обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_2 не обирався. Цивільний позов не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 373-376, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною із наданням публічних послуг, строком на 10 (десять) років без конфіскації майна.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1