Провадження № 1-кс/554/9948/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27вересня 2024 р. слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

за участю прокурора- ОСОБА_3

розглянувши в залі суду в м. Полтава клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5

матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР№ 0000790 від 14.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2023 №118, рядового ОСОБА_5 , з 01.06.2023 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 №12-РС на посаду стрільця-санітара 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військовоїчастини НОМЕР_1 , вважається таким, що з 01.06.2023 справу та посаду прийняв таприступив до всіх видів забезпечення за посадою з тарифним розрядом 5, шпк солдат.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовийобов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, рядовий ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовомпід час мобілізації.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують рядового ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет ітериторіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, рядовий ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватисяКонституції України та законів України, Військової присяги, віддано служитиУкраїнському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язкита додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу докомандирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм упідтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначаютьобсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високоїкультури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою йповажати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускатисамому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язанііз захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військовуслужбу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконуютьобов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місціроботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; нашляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок,повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування тамвідповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди занаказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних СилУкраїни, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання нимслужбових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити -до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтриманнявнутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків,зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись врозташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Рядовий ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав таусвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого ЗакономУкраїни від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних СилУкраїни, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, якізобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законівУкраїни, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів,накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України.3забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовийобов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негіднихвчинків.

Указом Президента Українивід 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Провведення воєнного стану в Україні» на територіїУкраїни введено воєнний стан,який продовжено станом на теперішній час.

Так, рядовий ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу у військовійчастиніА4895, яка дислокується у АДРЕСА_1 , перебуваючи у розпорядженні командира військовоїчастини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочиннийумисел, з мотивівнебажаннявиконуватиобов`язкивійськової служби та з метою тимчасово незаконноухилитисявіднеї в умовахвоєнного стану, у порушеннявимог ст. ст. 65, 68КонституціїУкраїни, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24Закону України «Про військовийобов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49Статуту внутрішньоїслужбиЗбройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників 15.07.2024, приблизно о 08 год. 00 хв., самовільно залишив місце дислокації підрозділу військовоїчастини НОМЕР_1 та перебував поза її межами, прицьому час проводив на власнийрозсуд, не пов`язуючийого з виконанням обов`язків військовоїслужби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, рядовий ОСОБА_5 , умисно, самовільно залишив місто дислокації військової частини НОМЕР_2 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами з 15.07.2024,понад три доби, до моменту письмового повідомлення про підозру.

21.09.2024, у порядку передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України направлено довійськової частини НОМЕР_1 та направлено до останнього відомого місця проживання ОСОБА_5 .

На даний час місцезнаходження ОСОБА_5 невідомо.

Тобто, наявні вагомі докази, якими обґрунтовуються обставини вчинення ОСОБА_5 вищевказаного злочину, на підставі яких зроблено висновок про необхідність обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прохали надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне Сакського району Республіки Крим,з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання та прохав його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 187 КПК України, з метою забезпечення прибуття особи для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою отримання дозволу на затримання з метою приводу є забезпечення участі підозрюваного ОСОБА_5 ,який переховується від органів досудового розслідування, в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, як на підозрюваного, а також запобігання його переховуванню від органів досудового розслідування та суду, а також припинення кримінального правопорушення в якому він підозрюється.

Оцінюючи в сукупності викладене, вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, а саме позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігання спробам останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів слідства та суду, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, слід дійти до висновку про те, що є достатні підстави вважати, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На даний час місцезнаходження підозрюваного невідоме.

Відповідно до ст. 183 КПК України ОСОБА_5 необхідно доставити до суду з метою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Одночасно з цим клопотанням до суду подано клопотання про обрання до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Крім того, враховуючи, що для розшуку ОСОБА_5 необхідно провести значну кількість процесуальних та слідчих (розшукових) дій, що займе тривалий проміжок часу, доцільно встановити термін дії ухвали на дванадцять місяців.

На теперішній час існує необхідність у виконанні ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, з метою забезпечення його присутності в залі судового засідання під час вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і у зв`язку із цим забезпечення оперативного, у розумні строки, здійснення подальшого досудового розслідування та судового провадження.

Керуючись вимогами ст.ст.176-178, 184, 188, 194 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. СтепнеСакськогорайону Республіки Крим,громадянинаУкраїни,зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,військовослужбовця,який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «рядовий»,з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Визначити строк дії ухвали протягом дванадцяти (12) місяців з дня її проголошення, але у межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні№ 0000790.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного до суду; закінчення строку дії вказаної ухвали;добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, про що слідчий суддя повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Ухвала виконується негайно та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Слідчий суддя Октябрського

районного суду м. Полтави ОСОБА_1