Справа № 135/791/24
Провадження № 1-кп/135/78/24
ВИРОК

іменем України

23.07.2024 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000082, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любашівка Любашівського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з спеціально-технічною освітою, раніше судимого:

- 29.01.2009 Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 19.11.2010 зі Стрижавської ВК № 81 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

-09.09.2013 Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 15.05.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі ст.82 КК України, невідбуту частину строку покарання замінено на обмеження волі строком 1 рік 4 місяці 25 днів. На підставі постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 18.12.2015 умовно-достроково звільнений від відбування покарання з невідбутою частиною 9 місяців 22 дні;

-15.02.2018 Ладижинським міським судом за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;

-12.04.2018 цим же судом за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

-21.10.2019 Гайсинським районним судом Вінницької області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі ,

звільнений 17.12.2021 з ДУ «Стрижавська ВК (№81)» умовно-достроково з невідбутою частиною 1 рік 1 місяць 3 дні,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2024 близько 09.00 год. ОСОБА_4 , проходячи поряд з будинком АДРЕСА_2 , помітивши на лавочці банківську картку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи раптово виниклий умисел на таємне незаконне привласнення вищевказаної картки, таємно привласнив вказану банківську картку, яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , вирішив викрасти грошові кошти шляхом безготівкового розрахунку в магазині та аптеках м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області. Так, ОСОБА_4 , в період воєнного стану,який діє відповідно до Закону України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та який в подальшому було неодноразово продовжено, відповідними законами, зокрема, відповідно до Закону України № 3564-ІХ від 06.02.2024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 строком на 90 діб, ОСОБА_4 починаючи з проміжку часу 09 години 36 хвилин 22.04.2024 до 17 години 00 хвилиншляхом здійснення покупок різного роду товарів та послуг викрав грошові кошти в сумі 1115,60 грн. з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 .

Так, 22.04.2024 ОСОБА_4 починаючи з проміжку часу 09 години 36 хвилин зайшов до приміщення магазину «Продовольчі товари» по вул. Слобода, 140 в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, де придбав цигарки та продукти харчування, розрахувавшись викраденою банківською карткою «Приватбанк» НОМЕР_1 шляхом здійснення 2 розрахунків на суму 62 грн та 87 грн відповідно.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свою протиправну діяльність, 22.04.2024 о 10 годині 35 хвилин, зайшов до аптеки ФОП «Ткачова» в АДРЕСА_3 , де придбав ліки, розрахувавшись викраденою карткою шляхом здійснення 1 розрахунку на суму 165 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свою протиправну діяльність, 22.04.2024 о 10 годині 39 хвилин, зайшов до аптеки «Єврофарм» в АДРЕСА_4 , де придбав ліки, розрахувавшись викраденою карткою шляхом здійснення 1 розрахунку на суму 34,60 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свою протиправну діяльність, 22.04.2024 в проміжок часу з 14 години 11 хвилин до 17 години 00 хвилин в магазині «Продовольчі товари» по АДРЕСА_3 , через термінал поповнив рахунок мобільного телефону, скориставшись викраденою карткою шляхом здійснення 2 розрахунків на суму 207 грн та 155 грн відповідно, а також придбав продукти харчування, скориставшись викраденою карткою шляхом здійснення 3 розрахунків на суму 55 грн, 226 грн та 124 грн відповідно.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1115,60 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Показав, що десь в квітні 2024 року він йшов по АДРЕСА_2 , біля дев?ятиповерхового будинку на бетонному перилі лавки побачив пластикову картку Приватбанку. Запитав знайомого чи це не його картка, він відповідв що ні, після чого взяв ту картку собі. Картка була схожа на його банківську картку. Пішов додому, кинув картку в тумбочку. Через певний час взяв картку і купив цигарки в магазині, розрахувавшись карткою. Згодом купив ліки, поповнював рахунок на телефоні, купував дітям солодощі. Загалом протягом одного дня разів 5-6 розраховувався тією карткою в різних торгівельних точках, купував продукти харчування, в аптеці купував ліки. Потерпілому відшкодував всі кошти, які витратив з картки.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними, за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежившись лише допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 здійснив привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 4 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який має судимості, зокрема, за вчинення корисливих злочинів, те, що за місцем проживання компрометуючих матеріалів орган місцевого самоврядування не має. Обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра.

Обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин які обтяжують покарання згідно обвинувального акту не зазначено. При цьому, суд розглядає справи лише в межах пред?явленого обвинувачення згідно обвинувального акту.

Суд враховує також матеріали досудової доповіді щодо обвинуваченого, згідно яких уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. Також враховує, що орган пробації вважає, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є дуже високим, ризик небезпеки для суспільства є високим.

Згідно поданої заяви потерпілий вказав, що завдану йому майнову шкоду було відшкодовано, претензій до обвинуваченого не має, при призначенні покарання поклався на розсуд суду.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, стан здоров`я обвинуваченого, наявні відомості про майновий та сімейний стан, суму коштів, якою заволодів обвинувачений, а також те, що обвинувачений визнав свою провину та засудив свої дії, відшкодував потерпілому завдані збитки, позицію потерпілого, суд вважає за необхідне у даному випадку призначити за вчинений злочин покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, за ч. 1 ст. 357 КК України призначити мінімальне покарання у виді обмеження волі, передбачене санкцією цієї статті. При цьому за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання має бути призначено в порядку ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Наявність двох обставин, що пом?якшують покарання враховуються судом під час призначення обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції за вчинений ним злочин та покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

При цьому, незважаючи на визнання вини та відшкодування шкоди потерпілому, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання із іспитовим строком, чи призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, зважаючи на те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово вчиняв злочини проти власності. Незважаючи на те, що за останнім вироком суду був звільнений 17.12.2021 умовно-достроково, він в черговий раз вчинив злочин проти власності через певний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі. Таким чином, на переконання суду, зазначене свідчить, що попереднє умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з випробуванням, не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. За таких обставин суд дійшов до переконання про те, що ОСОБА_4 не надав критичну оцінку своїй злочиннiй поведінці, не усвідомив суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, не бажав виправити ситуацію, що склалася, та ставати на шлях виправлення, а відтак суд вважає можливим його перевиховання лише із призначення покарання, що пов`язане з реальним позбавленням волі. При цьому, дані про особу обвинуваченого, системний характер його протиправної поведінки у сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та конкретними обставинами кримінального провадження свідчать про його суспільну небезпечність, а тому немає підстав вважати можливим його виправлення та перевиховання у разі призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. Пом`якшуючі покарання обставини, встановлені у цьому кримінальному провадженні, в сукупності з даними про особу засудженого, в цьому конкретному випадку істотно не знижують ступеню тяжкості вчиненого ним повторно кримінального правопорушення проти власності, в умовах воєнного стану. Відтак, суд дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України. В протилежному випадку мета покарання не може бути досягнута.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за:

- ч. 1 ст. 357 КК України виді обмеження волі строком один рік;

- ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком п?ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком п?ять років.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 на виконання вироку.

Речовий доказ по справі банківську картку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_5 , скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.05.2024.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя