Справа № 159/3324/24
Провадження № 1-кс/159/1361/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі власника майна ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № №0000690 від 22.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою в якій просить скасувати арешт на транспортний засіб «Fiat Ducato», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в частині користування. Просить суд віддати їй транспортний засіб на відповідальне зберігання без права відчуження.

В судовому засіданні заявниця клопотання підтримала, просила суд його задовольнити.

Представник Ковельського РУП ГУНП у Волинській області до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено,що ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.05.2024 у кримінальному провадженні №0000690 від 22.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України накладено арешт на майно, а саме: транспортний засіб марки «Fiat Ducato», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на свідоцтво про його реєстрацію НОМЕР_2 , що перебувають у володінні ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2.ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Нормами абзацу 2 ч. 1ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В даному випадку арешт майна накладався в зв`язку з тим, що майно, відносно якого застосовано захід забезпечення кримінального провадження є предметом злочину в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження, дане майно відповідає критеріям визначеними ст. 98 КПК України. Крім того, вказане майно, є речовим доказом в рамках вищезазначеного кримінального провадження.

Станом на час розгляду клопотання про скасування арешту майна досудове розслідування указаного кримінального правопорушення не завершене.

Накладення арешту на вказане майно було обумовлено необхідністю збереження речового доказу у кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення можливості проведення відповідних слідчих дій та запобіганню ризику знищення даного майна, з урахуванням того, що незастосування заборони на відчуження майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Фактична незгода володільця майна, на яке накладено арешт, з таким заходом забезпечення кримінального провадження, не може бути підставою для скасування арешту.

На думку слідчого судді, заявником не було доведено наявності правових підстав для скасування арешту майна, заявник не довів того, що в застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а скасування арешту може перешкодити належному здобуттю та фіксації доказів у кримінальному провадженні, та встановленню всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення.

За таких обставин клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню. Керуючись ст. 98, 131,132,170-173,175 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № №0000690 від 22.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст оголошено 09.07.2024 о 15 год 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1