У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000748 від 27.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України:

в с т а н о в и в:

Власник майна ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.08.2024, накладено арешт на вищевказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Вважає, що на даний момент відпала потреба у арешті вищеназваного майна, оскільки 29 серпня 2024 року старшим дізнавачем СД Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_4 , кримінальне провадження, відомості стосовно якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000748 від 27 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України було закрито, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про час і місце розгляду клопотання належним чином повідомлявся, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

В судове засідання прокурор не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, поти задоволення клопотання не заперечував.

На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали поданого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.08.2024, частково задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000748 від 27.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України та накладено арешт на тимчасово вилучені речі під час огляду місця події від 26.07.2024, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , яке упаковано до спец пакета НПУ СУ №PSP 3062598 і зберігається при матеріалах кримінального провадження.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 від 29.08.2024 було закрито кримінальне провадження №0000748 від 27 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутності складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.4 вищевказаної статті суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Положеннями ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 20.03.1952 встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

За таких обставин, враховуючи розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, беручи до уваги той факт, що кримінальне провадження, в межах якого накладено арешт, закрите, накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу створює обмеження у реалізації основоположних прав та свобод, які гарантуються Конституцією України та є найвищою соціальною цінністю, суд приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.08.2024 по справі № 308/12774/2 на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , яке упаковано до спец пакета НПУ СУ №PSP 3062598 і зберігається при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя ОСОБА_1