Справа № 476/304/23
Провадження № 1-кп/476/15/2024
УХВАЛА

22.08.2024 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду смт. Єланець клопотання захисників ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимими, ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими у кримінальному провадженні, внесеному 26.02.2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000052 по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Єланецького районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146 КК України.

22.08.2024 року в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме протоколу огляду речей від 07.03.2023 року з додатками до нього, складеного старшим слідчим відділення поліції №1 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 на підставі якого було вилучено флеш носії «VEGA 32GB» з відео файлами.

Підтримуючи заявлене клопотання пояснив, що дата утворення файлів на флеш носії та проведення слідчої дії зі складення протоколу огляду не збігаються, що вказує на те, що зняття показань з технічних приладів відбувалося поза межами проведення вказаної слідчої дії та всупереч ч. 5 ст. 245-1 КПК України без присутності слідчого та прокурора.

Вважаючи, що протокол огляду речей від 07.03.2023 року, відповідно до якого було вилучено флеш носії «VEGA 32GB» з відео файлами, складений з порушенням прав та свобод людини, адвокат ОСОБА_4 просив суд задовольнити клопотання та визнати вказаний доказ недопустимим.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими. ОСОБА_5 також просив визнати очевидно недопустимим доказом протокол огляду речей від 07.03.2023 року та додатків до нього, складеного старшим слідчим відділення поліції №1 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 на підставі якого було вилучено флеш носії «VEGA 32GB» з відео файлами, а також відеозапис події за 26.02.2023 року з автозаправки «WOG» на флеш накопичувачі «VEGA 32GB».

Підтримуючи заявлене клопотання ОСОБА_5 послався на висновок Верховного Суду в постанові від 07.08.2019 року у справі № 607/14707/17, та пояснив, що вказані докази зібрані з порушенням кримінального процесуального закону, оскільки отримані із неналежного джерела, неналежним суб`єктом, у неналежному процесуальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав заявлені клопотання.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_6 не заперечили проти задоволення клопотань захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотань.

Розглянувши заявлені клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

З правового змісту вказаної норми Закону випливає, що ознаки недопустимості доказів поділяються на очевидні та не очевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду.

Недопустимими доказами відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України є докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Перелік підстав, з урахування яких можливо відокремити очевидно недопустимі докази від недопустимих КПК України не передбачено.

Разом з тим, заявлені докази, які просять визнати очевидно недопустимими захисники обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження кожного доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Вирішення питання щодо очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, на думку суду - є передчасним, а тому відсутні підстави для задоволення вказаних клопотань.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 87, 89, 358, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 поданого в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України про визнання доказів недопустимими у кримінальному провадженні № 0000052 від 26.02.2023 року відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 146 КК України про визнання доказів очевидно недопустимими у кримінальному провадженні № 0000052 від 26.02.2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 26.08.2024 року о 16:30 годині.

Суддя ОСОБА_1