КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 11-кп/824/3991/2024 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської спеціалізованої прокуратури сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року у кримінальному провадженні №0001463 від 04.09.2023 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року частково задоволено клопотання захисника, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001463 від 04.09.2023 щодо ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 407 КК України повернуто прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що прокурор, формулюючи обвинувачення, вказав, що обвинувачений діяв з метою «ухилитись від військової служби». Однак, вказане формулювання не відноситься до інкримінованого ОСОБА_7 злочину за ч. 5 ст. 407 КК України, а є формою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 409 КК України.

На переконання суду першої інстанції, наведене свідчить, що вказаний у обвинувальному акті виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення є неконкретним, що унеможливлює сприйняття обвинуваченим обсягу та змісту висунутого йому обвинувачення, позбавляє сторону захисту можливості ефективно здійснювати свій захист, а суд - визначити межі судового розгляду з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України, що має наслідком незабезпечення гарантій на справедливий суд.

В той же час, суд першої інстанції врахував, що надане прокурору ч. 2 ст. 337 КПК України право змінити обвинувачення в ході судового розгляду суттєвості цих недоліків не зменшує, оскільки, з огляду на положення ч. 1 ст. 338 КПК України, таке право виникає тільки при встановленні в ході судового розгляду нових фактичних обставин злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа. Відповідно право на подальшу зміну обвинувачення не має використовуватись для усунення недоліків обвинувального акту, що очевидні в підготовчому судовому засіданні або для більш детального викладу фактів, які повинні були бути встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті, при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій проситьскасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та повернути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314, 315 КПК України,мотивуючи тим, що висновки суду першої інстанції необґрунтовані та не відповідають фактичним обставинам справи, а фактичні обставини та формулювання обвинувачення викладені з додержанням вимог ст. 291 КПК України, є послідовними, і відповідають вимогам законодавства та процесуальній формі відповідно до обставин, які вважав встановленими прокурор.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду, є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Наведені норми права вказують на вичерпність переліку вимог, порушення яких тягне повернення обвинувального акта за результатами підготовчого судового засідання.

Вивчивши зміст обвинувального акта та додані до нього матеріалами, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону і не містить таких порушень, що унеможливлювали би призначення справи до розгляду з наведених судом першої інстанції підстав.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На переконання колегії суддів, посилання суду першої інстанції на те, що у формулюванні обвинувачення зазначено, що обвинувачений діяв з метою «ухилитись від військової служби», однак, вказане формулювання не відноситься до інкримінованого ОСОБА_7 злочину за ч. 5 ст. 407 КК України, а є формою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 409 КК України,не є підставою для повернення прокурору обвинувального акта, оскільки, є передчасними, так як з`ясування окреслених судом першої інстанції питань можливо лише під час розгляду справи.

Отже, наведені в ухвалі суду підстави повернення обвинувального акта прокурору та додатків до нього, не ґрунтуються на вимогах закону, позаяк не узгоджується з положеннями ст. 291 КПК України.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001463 від 04.09.2023 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, повернуто прокурору, - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ______________ ____________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4