Справа № 296/6561/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кичкирі Радомишльського району Житомирської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , 2016 р.н., раніше не судимого

ВСТАНОВИВ:

19.07.2024 слідча СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначає, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000309 від 02.04.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153, ч.6 ст.152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 проживає разом із дружиною ОСОБА_8 , сином ОСОБА_7 та пасибницею ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 .

Так, 19.02.2024 в нічний час доби, точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час знаходилась малолітня пасибниця ОСОБА_9 .

У цей же день та місці, в нічний час доби, коли малолітня ОСОБА_9 лягла на ліжко відпочивати, у ОСОБА_4 , який знаходився на сусідньому ліжку, виник злочинний умисел, направлений на вчинення сексуального насильства щодо малолітньої особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення сексуального насильства щодо малолітньої ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються не помічені оточуючими, усвідомлюючи малолітній вік потерпілої, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями, ліг на ліжко поруч із пасирбницею та почав руками торкатись її грудей.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на вчинення сексуального насильства щодо малолітньої, ОСОБА_4 покликав ОСОБА_9 на вулицю, де на лавці, продовжив вчиняти насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в її тіло, без добровільної згоди ОСОБА_9 , а саме торкався її грудей.

Кріт того, 31 березня 2024 року в денний час ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 153 КК України, залишився на одинці із малолітньою пасибницею ОСОБА_9 у будинку за місцем проживання. У цей день, час та місці, за достовірно не встановлених слідством обставин у ОСОБА_4 , який обізнаний про вік потерпілої, з якою він перебуває у сімейних відносинах, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним та вагінальним проникнення в тіло ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій, незалежно від її добровільної згоди.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 взяв ОСОБА_9 за руки та завів до кімнати, де поблизу ліжка зняв з себе та малолітньої весь одяг. Після цього, не зважаючи на супротив пасибниці та прохання її відпустити, поклав ОСОБА_9 на ліжко, ліг поряд із нею, та наказав роботи рукою маніпуляції із статевим органом. Через деякий час ОСОБА_4 зупинив пасибницю та наказав ОСОБА_9 взяти статевий орган до ротової порожнини, що остання зробила, та таким чином вступив із малолітньою в орогенітальний контакт, з використанням геніталій.

Після цього, не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , використовуючи свою фізичну перевагу, долаючи волю потерпілої чинити опір, перебуваючи на ліжку в кімнаті будинку за місцем проживання, здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникнення в тіло ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій.

Своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, та з якою ОСОБА_4 перебуває у сімейних відносинах, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 153 КК України.

Своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним та вагінальним проникнення в тіло ОСОБА_9 з використання геніталій, вчиненні щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 153 КК України та з якою ОСОБА_4 перебуває у сімейних відносинах, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 6 ст. 152 КК України.

02.04.2024 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 153, ч.6 ст.152 КК України: ОСОБА_4 .

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_9 від 02.04.2024; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 02.04.2024 із застосуванням технічних засобів фіксації; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.04.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 02.04.2024; протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 від 02.04.2024; протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які вказали відомі обставини події, які їм повідомила ОСОБА_9 .

Слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомир постановлено ухвалу №296/4724/24 від 24.05.2024 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із строком дії до 02.08.2024.

У зв`язку із тим, що завершити досудове розслідування до вищевказаного строку із об`єктивних причин наразі неможливо, тому до Корольовського районного суду м. Житомира подано клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000309 від 02.04.2024 до шести місяців, тобто до 02.10.2024.

Враховуючи те, що строк тримання під вартою підозрюваного спливає 02.08.2024, при цьому досудове розслідування триває та ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли, тому сторона обвинувачення ставить питання про необхідність продовження строку тримання під вартою.

Сторона обвинувачення зазначає, що існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки

санкції інкримінований статей Кримінального кодексу України передбачають позбавлення волі, зокрема ч. 3 ст. 153 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, за ч. 6 ст. 152 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі. Таким чином, серед злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , є особливо тяжкий та містить санкцію позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі. Усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру підозрювана може ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

Також сторона обвинувачення вважає, що існує ризик знищення, приховування, спотворення речових доказів, оскільки усі речові докази органом досудового розслідування не виявлено та не вилучено, тому ОСОБА_4 може вчиняти спроби знищити, сховати, спотворити речові докази, які наразі не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування.

Крім того, сторона обвинувачення вважає, що існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь - яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх. ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення стосовно своєї пасибниці, з якою перебував у сімейних відносинах та проживали за однією адресою. Враховуючи вік потерпілої та уразливий стан, який ним обумовлений, зокрема через психологічні особливості, а також характер вчиненого відносно неї правопорушенняОСОБА_4 особисто або через уповноважених ним осіб може в подальшому здійснювати тиск на потерпілу та/або свідків з метою зміни або відмови останніми від показів. З огляду на викладене, враховуючи наявність принципу безпосередності дослідження показань учасників кримінального процесу сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження з метою неможливості використання в суді в якості доказів показання останніх.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину слідча просить клопотання задовольнити.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний та захисник у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

02.04.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

24.05.2024 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 строком до 02.08.2024.

22.07.2024 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000309 від 02.04.2024 року до шести місяців, тобто до 02.10.2024 року.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v.Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, є достатніми та на час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення та ОСОБА_4 причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.6 ст.152 КК України, а також, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання; може незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження. Отже органом досудового розслідування доведено, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26.07.2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Будь-яких інших обставин, які би свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не встановлено, тому враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та наявні достатні правові підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави у межах строку досудового розслідування, тобто до 02.10.2024 року.

Строк дії ухвали до 02.10.2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на СУ ГУНП в Житомирській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1