ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22540/22

Провадження № 11-кп/4820/447/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2024 року у об`єднаному кримінальному провадженні №0000629 від 03.10.2022 року, № 0002936 від 07.12.2022 року, №0000895 від 12.03.2023 року, №0000603 від 20.02.2023 року, №0000952 від 16.03.2023 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 05.07.2022 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт (не відбуте),

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 ч.1, ст.185 ч.4, ст.186 ч.4, ст.190 ч.2, ст.389 ч.2 КК України та призначено покарання:

за ст.126-1 ч.1 КК України - 1 рік позбавлення волі;

за ст.185 ч.4 КК України - 5 років позбавлення волі;

за ст.186 ч.4 КК України - 7 років позбавлення волі;

за ст.190 ч.2 КК України - 2 роки позбавлення волі;

за ст.389 ч.2 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.07.2022 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 років 1 дня позбавлення волі.

На підставі та в порядку ст.72 ч.5 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 20.03.2023 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, -

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду, ОСОБА_7 засуджено вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2022 року за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

10.08.2022 року ОСОБА_7 поставлено на облік в Хмельницькому районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області. У подальшому, 02.09.2022 року в Хмельницькому районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_7 ознайомився під особистий підпис з порядком та умовами відбування призначеного йому покарання у виді громадських робіт, під час чого останній попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування такого покарання. В той же день ОСОБА_7 отримав направлення в комунальне підприємство «Управляюча муніципальна компанія «Озерна» Хмельницької міської ради для відбування покарання у виді громадських робіт.

Так, ОСОБА_7 , будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, достовірно знаючи про необхідність відпрацювання громадських робіт, без поважних причин, умисно, з метою ухилитися від відбування покарання, у період часу з 05.09.2022 року по 15.09.2022 року жодного разу не з`явився для відбування громадських робіт в комунальне підприємство « Управляюча муніципальна компанія «Озерна » Хмельницької міської ради, не маючи на те законних підстав чи будь-яких поважних причин, тобто умисно, свідомо ухилявся від виконання покарання у виді громадських робіт.

У зв`язку із чим, інспектором з питань пробації 15.09.2022 року ОСОБА_7 винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 ч. 2 КК України, з яким останній ознайомився, власноручно підписав та в цей же день повторно отримав направлення в комунальне підприємство « Управляюча муніципальна компанія «Озерна » Хмельницької міської ради для відбування покарання у виді громадських робіт.

В подальшому, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про порядок відбування покарання у виді громадських робіт, без поважних причин, умисно, з метою ухилитися від відбування покарання, з 19.09.2022 року по 18.10.2022 року жодного разу не з`явився для відбування покарання у виді громадських робіт в комунальне підприємство « Управляюча муніципальна компанія «Озерна » Хмельницької міської ради, не маючи на те законних підстав чи будь-яких поважних причин, тобто умисно, свідомо ухилявся від виконання покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, вказаними протиправними діями ОСОБА_7 , діючи умисно, ухилився від виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.07.2022 року щодо відбування призначеного йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

За ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 389 ч. 2 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , в період часу з 05.08.2022 року по 01.12.2022 року, маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_8 , що призвело до її психологічних страждань.

Так, ОСОБА_7 , 05.08.2022 року близько 21 год., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , діючи умисно, безпричинно, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_8 , яке полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, що призвело до психологічних страждань потерпілої. Згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.09.2022 року, ОСОБА_7 за вказаним фактом вчинення домашнього насильства було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 11.08.2022 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , діючи умисно, безпричинно, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_8 , що полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, що призвело до психологічних страждань потерпілої. Згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.09.2022 року, ОСОБА_7 за вказаним фактом вчинення домашнього насильства було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1КУпАП.

В подальшому, 01.10.2022 року близько 21 год. ОСОБА_7 перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , діючи умисно, безпричинно, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_8 , що полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, що призвело до психологічних страждань потерпілої. Згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.11.2022 року, ОСОБА_7 за вказаним фактом вчинення домашнього насильства було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП.

Крім того, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 01.12.2022 року, близько 21 год. ОСОБА_7 перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , діючи умисно, безпричинно, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, а саме своєї матері ОСОБА_8 , що полягало у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, які викликали у потерпілої ОСОБА_8 ситуативно понижений настрій, емоційний дискомфорт, внутрішню напруженість, підвищений рівень ситуативної тривожності, хвилювання, невпевненість у власних силах, понижену самооцінку, зниження стресостійкості, що призвело до психологічних страждань потерпілої.

Внаслідок систематичного вчинення ОСОБА_7 домашнього насильства в сім`ї, потерпілій ОСОБА_8 спричинено психологічні страждання.

За вчинення домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 126-1 КК України.

19.02.2023 року близько 12 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись довірливими відносинами з ОСОБА_9 , шляхом зловживання довірою, під приводом поїздки на велосипеді ОСОБА_9 , заздалегідь не маючи наміру повертати майно, попросив у ОСОБА_9 , його велосипед марки «MONDRAKER PLAYER 26», зеленого кольору, на що потерпілий погодився та добровільно передав велосипед останньому.

Тоді ж, отримавши вищевказаний велосипед, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, не маючи наміру на повернення майна, з метою власного збагачення, сівши на велосипед, від`їхав від свого знайомого ОСОБА_9 , та зник з місця події на вказаному велосипеді марки «MONDRAKER PLAYER 26», зеленого кольору, вартістю 26324,75 гривень, таким чином заволодівши ним. В подальшому ОСОБА_7 того ж дня розпорядився майном потерпілого ОСОБА_9 на власний розсуд, здавши його до ПТ «ЛОМБАРД ПАРУС» ТОВ «ГЛОБАЛ ФРАНЧАЙЗІНГ» І КОМПАНІЯ». Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 26324, 75 гривень.

За заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 190 ч. 2 КК України.

22.02.2023 року близько 16 год., ОСОБА_7 , перебуваючи біля під`їзду № 6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, під приводом здійснення телефонного дзвінка, шляхом зловживання довірою ОСОБА_10 , заздалегідь не маючи на меті повертати майно, попросив його мобільний телефон марки «Nokia» моделі «6 (ТА-1000)», на що останній погодився та добровільно передав телефон.

Отримавши мобільний телефон, ОСОБА_7 почав імітувати розмову, відійшов на значну відстань і зник з поля зору потерпілого ОСОБА_10 , заволодівши належним потерпілому мобільним телефоном марки «Nokia» моделі 6 (TA-1000)» IMEI: НОМЕР_1 , об`ємом пам`яті 3/32 Гб. вартістю 2516,67 гривень із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , яка майнової цінності не представляє, на рахунку якої не було грошових коштів, таким чином заволодівши ним. В подальшому ОСОБА_7 направився до ПТ «Ломбард «Заставно- Кредитний Дім», що по вул. Кам`янецькій, 11, в м. Хмельницькому, та реалізував вказаний мобільний телефон, а виручені кошти потратив на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_11 завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 2516,67 гривень.

За заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 190 ч. 2 КК України.

09.03.2023 року, близько 12 год. 06 хв., ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан який введений на території України указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжений Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України №2915-IX від 07 лютого 2023 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 год. 30 хв. 19 лютого 2023 року, строком на 90 діб, перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину « Bulka » (ТОВ «ФУДЕКСПЕРЕС»), що за адресою: м. Хмельницький, вулиця Зарічанська, 16 , помітив вітрину із алкоголем та прийняв рішення про вчинення крадіжки з метою власного збагачення.

Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, підійшов до вітрини із алкоголем, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав одну пляшку джину «Beefeаter Blood Orange» об`ємом 0,7 л, вартістю 449 грн. 94 коп., яку в подальшому заховав під власну куртку, та не розрахувавшись за вказаний товар, пройшов повз каси магазину «Bulka» (ТОВ «ФУДЕКСПЕРЕС»), таким чином покинувши місце вчинення кримінального правопорушення. В подальшому ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «ФУДЕКСПРЕС» майнової шкоди на загальну суму 449 грн. 94 коп.

За таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 185 ч. 4 КК України.

15 березня 2023 року, близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу центрального входу до продуктового ринку, що розташований по АДРЕСА_5 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, під приводом здійснення телефонного дзвінка, шляхом зловживання довірою ОСОБА_12 , заздалегідь не маючи на меті повертати майно, попросив у потерпілого мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «Y6» 16 GB, чорного кольору, на що останній погодився та добровільно передав йому телефон.

Отримавши мобільний телефон, ОСОБА_7 почав імітувати розмову, відійшов на значну відстань і зник з поля зору потерпілого ОСОБА_12 , заволодівши належним йому мобільним телефоном марки «HUAWEI» моделі «Y6» об?ємом пам?яті 16 GB, чорного кольору, IMEI: НОМЕР_3 , вартістю 1 066 грн. 33 коп., у комплекті із силіконовим чохлом чорного кольору, вартістю 80 грн. та із сім-карткою оператора мобільного зв?язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , вартістю 70 грн., на рахунку якої грошових коштів не було. В подальшому ОСОБА_7 направився до ПТ « Ломбард Заставно-Кредитний Дім », що розташований по вул. Подільській, 38 в місті Хмельницький Хмельницької області, та реалізував вказаний мобільний телефон, а виручені кошти потратив на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_11 завдав потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на суму 1 216 грн. 33 коп.

За заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 190 ч. 2 КК України.

11.03.2023 року близько 19 год., ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжений Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України №2915-IX від 07 лютого 2023 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 год. 30 хв. 19 лютого 2023 року, строком на 90 діб, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 помітив раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_13 та прийняв рішення про відкрите викрадення чужого майна.

Тоді ж, ОСОБА_7 перебуваючи за вказаною адресою, під неправдивим приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив та отримав від ОСОБА_13 мобільний телефон марки «IPhone 12» зеленого кольору у силіконовому чохлі чорного кольору, об`ємом оперативної пам`яті 128 Гб.

В подальшому, переслідуючи корисливий мотив та мету, ОСОБА_7 , завершивши телефонний дзвінок, помістив мобільний телефон марки «IPhone 12» у ліву кишеню власної куртки та спробував покинути місце події з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, однак його дії були викриті потерпілим, який вказав ОСОБА_7 про необхідність повернення вказаного вище мобільного телефону. В свою чергу, ОСОБА_7 ігноруючи вимогу потерпілого повернути належний йому мобільний телефон, з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, утримуючи при собі викрадений мобільний телефон марки «IPhone 12» зеленого кольору у силіконовому чохлі чорного кольору, об`ємом оперативної пам`яті 128 Гб., вартістю 19199,67 грн., розпочав рух у двір будинку АДРЕСА_2 та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на загальну суму 19199,67 грн.

За відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 186 ч. 4 КК України.

20.03.2023 року, близько 16.30 год., ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан який введений на території України указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжений Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України №2915-IX від 07 лютого 2023 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 год. 30 хв. 19 лютого 2023 року, строком на 90 діб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу будинку АДРЕСА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх наслідків, стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_14 відкрито викрав, знявши із правого плеча потерпілого рюкзак марки «Liyuan» чорного кольору, вартістю 316,67 гривень, в якому містилися особисті речі потерпілого, а саме: мобільний телефон марки «Motorola» моделі «MOTXT1565B» чорного кольору, вартістю 1149,50 гривень, пульт дистанційного керування із маркуванням «RC54» чорного кольору до телевізора марки "Philips", вартістю 110,13 гривень, пульт дистанційного керування із маркуванням «DV3T2» чорного кольору, вартістю 145,00 гривень, на загальну суму 1721,30 гривень, а також викрадені інші речі, а саме: гумові сланці схожі на «крокси» чорного кольору 41 розміру, кухарський кітель сірого кольору із коротким рукавом, штани від кітеля, манікюрний набір у футлярі коричневого кольору, парфуми «Avon Fuulspeed Qiantum», дезодорант «Mennen», пару шкарпеток чорного кольору, підштанники чорного кольору, пігулки «Депікан М-300», мобільний телефон марки «Sigma» чорного кольору, а також додаткова батарея до вище вказаного телефону, мобільний телефон марки «Samsung Duos» білого кольору, які майнової цінності для потерпілого не становлять.

Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене при собі майно, ігноруючи вимогу потерпілого повернути викрадене майно, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, наблизившись до потерпілого наніс близько трьох ударів долонями обох рук в ділянку лоба, носу та губ потерпілого ОСОБА_14 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани слизової оболонки верхньої губи в проекції 1-го зуба справа, садна шкіри на каймі верхньої губи справа в проекції 1-го зуба справа, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, після чого ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 1721 грн. 30 коп.

За відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 186 ч. 4 КК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , просить вирок суду змінити, закрити кримінальне провадження за ст. 185 ч.4 КК України, за епізодом крадіжки з магазину «Булка» пляшки джину «Beefeаter Blood Orange», за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та призначити йому остаточне покарання за ст.126-1 ч.1, ст.186 ч.4, ст.190 ч.2, ст.389 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі та звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки.

Вважає, що за епізодом викрадення пляшки джину «Beefeаter Blood Orange» з магазину «Булка», вартістю 449,94 грн. його слід виправдати.

Стверджує, що він, перебуваючи 09.03.2023 року у магазині «Булка», дійсно мав намір викрасти пляшку віскі, але був помічений продавцем, а тому залишив її у торговому залі, після чого при виході з магазину його зупинили працівники поліції, які при його огляді не виявили викраденого товару та відпустили його. Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаною в судовому засіданні підтвердила, що він мав намір викрасти пляшку віскі, проте, у зв`язку з тим, що був помічений продавцем, залишив її у торговому залі, при огляді обвинуваченого працівниками поліції будь-якого викраденого товару знайдено не було, а крадіжка саме пляшки джину відбулася за декілька днів перед 09.03.2023 року та чи вчинив її саме останній, вона впевнено стверджувати не може.

Вважає, що суд не законно послався на протокол огляду місця події від 21.04.2023 року, як на доказ фіксування вчинення ним крадіжки, оскільки сам огляд був проведений більше ніж через місяць після його скоєння. З його змісту вбачається, що під час огляду, слідів, які б містили інтерес для органу досудового розслідування не встановлено.

Не згоден з висновками суду про те, що факт крадіжки зафіксовано і протоколом огляду від 06.04.2023 року та DVD-R диском з відеозаписами з камер відеоспостереження, проте із відеозапису вбачається, що він бере пляшку спиртного, однак, якого саме, неможливо розгледіти. При проходженні повз касу у нього не було виявлено пляшку джину «Beefeаter Blood Orange» тому, що він поклав її на іншому стелажі в залі магазину, що доводить те, що він відмовився від вчинення крадіжки та не вчиняв її.

Щодо проведеного слідчого експерименту за даним епізодом, обвинувачений зауважує, що він був проведений під тиском працівників поліції і його попереднього захисника. З наведених підстав вважає, що його вина у вчиненні крадіжки пляшки джину є недоведеною.

Разом з тим, просить суд врахувати те, що він щиро розкаюється у вчиненому, співпрацював з органами досудового розслідування, відшкодував заподіяну матеріальну шкоду потерпілим, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває та бажає вступати до лав ЗСУ, а отже, на його думку є підстави для призначення йому покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

Узагальнені доводи учасників апеляційного перегляду провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, подану обвинуваченим, просили змінити вирок суду, закрити провадження за епізодом викрадення пляшки джину з магазину «Булка» та пом`якшити призначене останньому покарання і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор заперечував проти апеляційних вимог захисту, вважав вирок суду законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали провадження у межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви суду з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1 ч.1, ст.186 ч.4, ст.190 ч.2, ст.389 ч.2 КК Українивідповідає обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах та не оспорюється учасниками кримінального провадження.

Вирішуючи апеляційні вимоги захисту в частині недоведеності факту викрадення пляшки джину з магазину «Булка», тобто правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 185 ч.4 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та виходить з наступного.

Згідно ст. 84 КПК України - доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.85 КПК України - належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ст.185 ч.4 КК України цих вимог закону дотримався та постановив обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність його вини за епізодом у вчиненні крадіжки пляшки джину «Beefeаter Blood Orange» в магазині «Bulka» єбезпідставними, спростовані дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду провадження.

Так, із наявного в матеріалах справи акту інвентаризації від 10.03.2023 року вбачається, що працівниками магазину виявлено нестачу в магазині «Bulka» джину «Beefeаter Blood Orange» об`ємом 0,7 л. вартістю 449 грн. 94 коп. (т.3 а.с. 28).

З повідомлення керівника служби безпеки ТОВ «ФУДЕКСПРЕС» ОСОБА_16 , від 03.04.2023 року виходить, що він просить притягнути до відповідальності особу, яка 09.03.2023 року близько 12.05 год. скоїла крадіжку майна в магазині «Bulka», що за адресою: м. Хмельницький, вулиця Зарічанська, 16, а саме джину «Beefeаter Blood Orange» об`ємом 0,7 л. вартістю 449 грн. 94 коп. (т.3 а.с. 3).

Протоколом огляду від 06.04.2023 року та додатком до протоколу - DVD-R диском із відеозаписом з камер спостереження магазину, підтверджуються обставини викрадення обвинуваченим ОСОБА_7 09.03.2023 року о 12.03 год. пляшки джину в магазині «Bulka». Зокрема, на диску зафіксовано як до приміщення магазину «Bulka» заходить ОСОБА_7 та здійснює рух по торговому залу. Далі, перебуваючи біля вітрини із алкогольними напоями, дана особа нахиляється та правою рукою бере із однієї з полиць алкоголь, після чого розпочинає рух по залу та поміщає пляшку з алкоголем під власну кофту, яку закриває замком та продовжує рух і проходить через касу магазину, не розрахувавшись за товар, рухається до виходу (т.3 а.с. 46-55).

З даних протоколу слідчого експерименту від 04.05.2023 року та додатком до протоколу - DVD-R диском вбачається, що обвинувачений добровільно вказав на обставини вчинення крадіжки 09.03.2023 року пляшки джину в магазині «Bulka». Зокрема, обвинувачений показав, як він заходить до приміщення магазину « Bulka », підходить до вітрини із алкогольними напоями, бере пляшку джину «Beefeаter Blood Orange» об`ємом 0,7 л, поміщає її під власну куртку та виходить через касу даного магазину, не розрахувавшись за нього (т.3 а.с. 63-65).

Даними протоколу огляду місця події від 21.04.2023 року, а саме приміщення магазину « Bulka », зафіксовано обстановку вчиненого кримінального правопорушення (т.3 а.с.12-20).

З показань представника потерпілого ТОВ «ФУДЕКСПРЕС» - ОСОБА_16 , даних в ході розгляду судом першої інстанції, вбачається, що працівниками магазину « Bulka », що за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 16, було виявлено за допомогою перегляду з камер відео спостереження магазину факт вчинення 09.03.2023 року крадіжки джину «Beefeаter Blood Orange» об`ємом 0,7 л., про що було повідомлено в поліцію.

Показами свідка ОСОБА_15 , даних в ході розгляду судом першої інстанції, підтверджується, що вона працювала керуючою в магазині « Bulka », що за адресою: м. Хмельницький, вулиця Зарічанська, 16 . 10.03.2023 року під час проведення інвентаризації та перегляду відеозаписів з камер спостереження магазину було виявлено факт крадіжки 09.03.2023 джину «Beefeаter Blood Orange» об`ємом 0,7 л.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 за епізодом таємного викрадення майна в приміщенні торгового залу магазину «Bulka».

На час ухвалення судом першої інстанції вироку дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно були кваліфіковані судом за ст.185 ч.4 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що 09.03.2023 року він не вчиняв крадіжку в магазині «Bulka», а будучи помічений продавцем, залишив пляшку у торговому залі, при цьому працівниками поліції не було знайдено у нього викраденого товару, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що такі твердження обвинуваченого стосуються іншої події, яка була до 09.03.2023 року. Зокрема, вона показала, що напередодні ОСОБА_7 намагався викрасти пляшку віскі, проте будучи помічений продавцем, залишив її у торговому залі, після чого на місце події виїжджали працівники поліції, які не виявили у останнього викраденого товару та відпустили його. Разом з тим, крадіжку саме 09.03.2023 року пляшки джину «Beefeаter Blood Orange» об`ємом 0,7 л. ОСОБА_7 вчинив таємно, що було виявлено лише після проведення інвентаризації та перегляду відеозаписів з камер спостереження.

Крім того, такі твердження обвинуваченого ОСОБА_7 спростовуються і актом інвентаризації від 10.03.2023 року, з якого вбачається, що працівниками магазину «Bulka» було виявлено нестачу джину «Beefeаter Blood Orange» об`ємом 0,7 л, вартістю 449 грн. 94 коп., після чого керівником служби безпеки даного магазину переглянуто відеозапис з камер спостереження та прийнято рішення про звернення до правоохоронних органів по факту крадіжки даного майна, відомості щодо якого в подальшому були внесені до ЄРДР, що вкотре підтверджує те, що крадіжку пляшки джину «Beefeаter Blood» останній вчинив таємно.

Колегія суддів також вважає неспроможними твердження обвинуваченого про те, що огляд місця події від 21.04.2023 року був проведений більше ніж через місяць після вчинення кримінального правопорушення, оскільки його проведення жодним чином не впливає на недопустимість цього доказу та не спростовує висновків зроблених судом. Дійсно огляд місця події був проведений більше ніж через місяць після вчинення крадіжки ОСОБА_7 після її виявлення, звернення до поліції з відповідною заявою та внесення відомостей до ЄРДР. Проведення огляду місця події органом досудового розслідування за спливом певного часу після вчинення злочину не є порушенням вимог КПК України, як помилково вважає обвинувачений. Даним протоколом було зафіксовано обстановку вчиненого кримінального правопорушення на місці вчинення злочину в магазині « Bulka ». (т.3 а.с.12-20).

Колегія суддів вважає неспроможними апеляційні доводи обвинуваченого про те, що протокол огляду документа від 06.04.2023 року та DVD-R диск із відеозаписом з камер спостереження магазину не підтверджує факту викрадення ним з магазину «Bulka» пляшки джину «Beefeаter Blood Orange», оскільки ці докази свідчать про протилежне. На відеозаписі чітко зафіксовано як 09.03.2023 року о 12.03 год. до приміщення магазину «Bulka» заходить ОСОБА_7 та здійснює рух по торговому залу. Далі, перебуваючи біля вітрини із алкогольними напоями, він нахиляється та правою рукою бере із однієї з полиць алкоголь, після чого розпочинає рух по залу та поміщає пляшку з алкоголем під власну кофту, яку закриває замком та продовжує рух і проходить через касу магазину, не розрахувавшись за товар, рухається до виходу (т.3 а.с. 46-55). Саме такі обставини, вчинення крадіжки ОСОБА_7 09.03.23 року підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_15 .

Колегія суддів не погоджується із апеляційними вимогами захисту про те, що працівниками поліції та захисником обвинуваченого здійснювався тиск на останнього при проведенні слідчого експерименту, з огляду на наступне. Виходячи з відеозапису проведення слідчого експерименту від 04.05.2023 року, який був проведений за участю ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_17 , спеціаліста ОСОБА_18 , підозрюваний поводив себе вільно, невимушено, спокійно, добровільно вказав на обставини вчинення крадіжки 09.03.2023 року пляшки джину в магазині «Bulka». Будь-яких зауважень чи заяв з приводу його проведення ОСОБА_7 не заявляв.Отже, колегія суддів не вбачає в діях учасників слідчого експерименту ознак будь-якого тиску або примусу щодо ОСОБА_7 .

Матеріали провадження також не містять скарг ОСОБА_7 про застосування органом досудового розслідування до нього заходів фізичного чи психологічного тиску під час проведення слідчого експерименту за його участю або щодо незаконних дій його захисника.

Протокол слідчого експерименту від 04.05.23 року колегія суддів вважає належним, допустимим доказом, який у сукупності з іншими дослідженими судом доказами доводить вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, їх обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами захисту в частині пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вид та міру покарання, призначену обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів виходить з положень, визначених в ст. 50 КК України, за якою покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, за якою суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з рекомендацій, викладених в п. 2, 3 Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.03 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до п.1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Колегія суддів також виходить з позиції ЄСПЛ, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується як джерело права.

У справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

З урахуванням наведених норм кримінального закону, колегія суддів вважає, що суд, враховуючи тяжкість злочинів, обставини, передбачені ст. 66, 67 КК України та відомості характеризуючі особу обвинуваченого, обґрунтовано та достатньо вмотивовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ст.ст.126-1 ч.1, ст. 185 ч.4, ст.186 ч.4, ст.190 ч.2, ст.389 ч.2 КК України в межах санкцій даних статтей Особливої частини КК України та призначив остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч.1 КК України, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, тобто застосував менш обтяжливий принцип призначення покарання за сукупністю злочинів, та згідно ст. 71 КК України приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду.

Суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, враховуючи положення ст. 12 КК України правильно врахував, що останній вчинив умисні кримінальні правопорушення, два з яких є тяжкими, корисливими злочинами проти власності, вчинені повторно та в умовах воєнного стану (ст. 185 ч.4, ст.186 ч.4 КК України).

Судом повною мірою враховані і відомості характеризуючі особу обвинуваченого, який не працевлаштований, негативно характеризується, раніше судимий, на шлях виправлення не став та за короткий проміжок часу вчинив нові умисні, в тому числі корисливі кримінальні правопорушення, а також те, що згідно висновку органу пробації ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення і ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий.

У якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України суд врахував щире розкаяння у вчиненому (за епізодами: ухилення від відбування покарання; вчинення відносно матері домашнього насильства; заволодіння майном потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ), та відшкодування заподіяної шкоди (за епізодами: заволодіння майном потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ; викрадення майна в магазині «Bulka»; відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_14 .

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , виходячи з положень ст. 67 КК України судом обґрунтовано визнано рецидив злочинів, а також вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння по епізоду вчинення грабежу 20.03.23 року у потерпілого ОСОБА_14 .

Колегія суддів вважає, що стороною захисту не наведено переконливих доводів на обґрунтування того, що саме застосування до ОСОБА_7 . інституту призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, забезпечить його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тому підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання не вбачає.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про доцільність застосування щодо нього положень ст.ст. 69, 75 КК України, колегія суддів вважає неспроможними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Статтею 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Судом враховано, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому (за епізодами: ухилення від відбування покарання; вчинення відносно матері домашнього насильства; заволодіння майном потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ), та відшкодував заподіяної шкоду (за епізодами: заволодіння майном потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ; викрадення майна в магазині «Bulka»; відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_14 .

Водночас, зважаючи на відомості які характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочину проти власності (покарання не відбуте), на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні, в тому числі корисливі кримінальні правопорушення, два з яких є тяжкими, вчинені в умовах воєнного стану, а також те, що останній не працевлаштований, характеризується негативно, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, зокрема рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає, що підстави для призначення ОСОБА_19 покарання, із застосуванням положень як ст. 75, так і ст. 69 КК України, відсутні.

Доводи обвинуваченого про те, що він щиро розкаюється у вчиненому, співпрацював з органами досудового розслідування, відшкодував потерпілим матеріальну шкоду, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває та бажає вступати до лав ЗСУ, а тому є підстави для призначення йому покарання із його звільненням на підставі ст. 75 КК України, були ретельно проаналізовані судом при вирішенні питання про міру покарання та стали підставою для призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ст.ст.126-1 ч.1, ст.186 ч.4, ст.190 ч.2, ст.389 ч.2 КК України, з чим погоджується колегія суддів.

Інших обставин, які б не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, та які свідчили би про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та стали би підставою для призначення покарання обвинуваченому за ст. 69 КК України або для звільнення його від відбування покарання згідно зі ст. 75 КК України з випробуванням колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисного, корисливого злочину, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні, в тому числі корисливі злочини, два з яких відноситься до тяжких, вчинені в умовах воєнного стану, кількість злочинних епізодів, що вказує на значну суспільну небезпечність обвинуваченого і виключає, на переконання колегії суддів, інституту звільнення його від відбування покарання.

Отже, колегія суддів вважає, щопризначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкцій за ст.ст.126-1 ч.1, ст.186 ч.4, ст.190 ч.2, ст.389 ч.2 КК України з урахуванням ст.ст.70 ч.1 та 71 ч.1 КК України у виді 7 років 1 дня позбавлення волі, є необхідним і достатнім як для його виправлення, так і для попередження нових злочинів, що відповідає основним засадам призначення покарання, визначених ст.ст.50, 65 КК України.

Разом з тим, за результатами апеляційного перегляду провадження, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 ч.2 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ст. 51 ч.1 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Статтею 51 частиною 2 КУпАП установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ст. 51 ч. 1 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік", прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2023 року становив 2684 грн., а 50% від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 епізодів від 22.02.2023 року, 09.03.2023 року та 15.03.2023 року розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2 684 грн.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_7 вчиняв кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.190 ч.2, 185 ч.4 КК України:

-22.02.2023 року на суму 2516,67 грн., за епізодом заволодіння чужого майна шляхом зловживання довірою, вчиненого щодо ОСОБА_10 ;

-09.03.2023 року на суму 449,94 грн., за епізодом таємного викрадення чужого майна у магазині «Bulka»;

-15.03.2023 року на суму 1216,33 грн., за епізодом заволодіння чужого майна шляхом зловживання довірою, вчиненого щодо ОСОБА_12 .

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ст. 5 ч. 1 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За таких обставин, враховуючи те, що вартість заподіяної ОСОБА_7 матеріальної шкоди становила: 2516,67 грн. (за епізодом від 22.02.2023 року), 449,94 грн. (за епізодом від 09.03.2023 року) та 1216,33 грн. (за епізодом від 15.03.2023 року), тобто ці суми є меншими за розмір, з яким відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 грн., тому колегія суддів вважає, що вчинені останнім кримінальні правопорушення за даними епізодами не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Статтею 284 ч.1 п. 4-1 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи те, що відповідно до положень Закону України №3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за ст. 284 ч.1 п.4-1КПК України.

Водночас, колегія суддів вважає, що декриміналізація трьох злочинних епізодів за ст.ст. 185 ч.4 та 190 ч. 2 КК України у обвинуваченого ОСОБА_7 за обставин, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, встановлених судом, які є підставою для визначення йому виду та міри покарання, кількість злочинних епізодів, за якими його визнано винним судом, відомості як характеризують особу обвинуваченого, обставини передбачені ст.ст. 66,67 КК України у даному випадку не дають колегії суддів підстав для зменшення міри покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі у загальному підсумку як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2024 року підлягає зміні в силу ст. 404 ч.2 КПК України, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.2 КК України (за епізодами від 22.03.2023 року та 15.03.2023 року) та ст. 185 ч.4 КК України (за епізодом від 09.03.2023 року) - закриттю, на підставі ст. 284 ч.1 п. 4-1 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

В порядку ст. 404 ч.2 КПК України вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2024 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.2, ст. 185 ч.4 КК України, за епізодами від:

-22.02.2023 року (щодо заволодіння чужого майна шляхом зловживання довірою, вчиненого щодо ОСОБА_10 );

-09.03.2023 року ( щодо викрадення майна у магазині «Bulka»);

-15.03.2023 року (щодо заволодіння чужого майна шляхом зловживання довірою, вчиненого щодо ОСОБА_12 )

закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за:

-ст.126-1 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі;

-ст.186 ч.4 КК України до 7 років позбавлення волі;

-ст.190 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі;

-за ст.389 ч.2 КК України до 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст.70 КК ч.1 України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.07.2022 року, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді 7 років 1 дня позбавлення волі.

В іншій частині вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2024 року ухвалений щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення а особою, що тримається під вартою протягом цього строку з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3