Справа № 128/4227/24
УХВАЛА

Іменем України

01 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ "СВК (№81)" ОСОБА_4 ,

лікаря ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія №81» про звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, до засудження не працював, засудженого 14 листопада 2022 року Монастирищенським районним судом Черкаської області за ст. 121 ч.1. ст. 70 ч. 4 КК України до 6 (шести) 6 (шести) місяців позбавлення волі, від подальшого відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, -

в с т а н о в и в:

Начальник ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з клопотанням про звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 на підставі ч. 2 ст. 84 КК України, мотивуючи його тим, що ОСОБА_6 по даній справі засуджений 14 листопада 2022 року Монастирищенським районним судом Черкаської області за ст. 121 ч.1. ст. 70 ч. 4 КК України до 6 (шести) 6 (шести) місяців позбавлення волі. Початок строку 04 серпня 2022 року, кінець строку 04 лютого 2029 року.

ОСОБА_6 прибув 18 жовтня 2024 року до Стрижавської багатопрофільної лікарні №81 філії Центру охорони здоров`я ДКВС України у Вінницькій області з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)». Засуджений вчинив злочин, пов`язаний з умисним тяжким тілесним ушкодження, небезпечний для життя в момент заподіяння, вину у скоєному визнав повністю; за час відбування покарання характеризується наступним чином: має 1 стягнення та 1 заохочення, не проявив позитивних змін у своїй поведінці.

На адресу установи надійшов висновок лікарсько-консультативної комісії Стрижавської багатопрофільної лікарні №81 філії Центру охорони здоров`я ДКВС України у Вінницькій області про медичний огляд засудженої щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Враховуючи, що засуджений захворів на хворобу: цироз печінки HCV-асоційований (RHK HCV+) стадія декомпенсації, ускладнений розвитком портальної гіпертензії (гепатоспленомегалія із тромбоцитопенією, варикозно розширені вени стравоходу). Асцит. Печінково-клітинна недостатність ІІ-ІІІ ст. Печінкова енцефалопатія І-ІІ ст. Вторинна анемія, легкий перебіг. ХОЗЛ. Хронічний абструктивний бронхіт в стадії ремісії. ЛН 0. Сечокислий діатез.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення даного клопотання, вважаючи, що, наявна у засудженого ОСОБА_6 хвороба є перешкодою для його подальшого відбування покарання. Дана хвороба входить до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Представник ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» ОСОБА_4 підтримав дане клопотання, просив його задовольнити.

Лікар ОСОБА_5 підтвердив діагноз засудженого ОСОБА_6 та підтримав клопотання про його звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою, просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 підтримав дане клопотання, просив його задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Стаття 152 КВК України визначає, що підставами звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.

В силу ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

ОСОБА_6 засуджений 14 листопада 2022 року Монастирищенським районним судом Черкаської області за ст. 121 ч.1. ст. 70 ч. 4 КК України до 6 (шести) 6 (шести) місяців позбавлення волі. Початок строку 04 серпня 2022 року, кінець строку 04 лютого 2029 року.

Як слідує з висновку лікарсько-консультативної комісії №23 від 22 жовтня 2024 року у ОСОБА_6 діагностовано: цироз печінки HCV-асоційований (RHK HCV+) стадія декомпенсації, ускладнений розвитком портальної гіпертензії (гепатоспленомегалія із тромбоцитопенією, варикозно розширені вени стравоходу). Асцит. Печінково-клітинна недостатність ІІ-ІІІ ст. Печінкова енцефалопатія І-ІІ ст. Вторинна анемія, легкий перебіг. ХОЗЛ. Хронічний абструктивний бронхіт в стадії ремісії. ЛН 0. Сечокислий діатез.

За наслідком розгляду комісія вирішила, що наявне у засудженого ОСОБА_6 захворювання входить до переліку захворювань, що є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення її від подальшого відбування покарання за хворобою.

Відповідно до п. 1 Розділу Х Додатку 13 «Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання» до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014, наявне захворювання є підставою для звільнення від подальшого відбування покарання.

Згідно матеріалів особової справи та висновку лікарсько-консультативної комісії №23 від 22 жовтня 2024, ОСОБА_6 має хворобу, яка набула характеру зазначеного в Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

В ході судового розгляду, лікар ОСОБА_5 підтримав клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_6 та просив його задоволити. Також ним підтримано висновок №23 Лікарсько-консультативної комісії від 22 жовтня 2024 року, відповідно до якого засуджений ОСОБА_6 не може далі відбувати призначене йому вироком суду покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 захворів на тяжку хворобу і ця хвороба перешкоджає подальшому відбуванню покарання засудженим. Засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо, проте, суд враховує стан його здоров`я.

Відповідно до ст. 7, 8 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Засуджений має право на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Основами законодавства України про охорону здоров`я, за винятком обмежень, передбачених законом.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Нормами частини 1статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу зобов`язання охороняти право кожної людини на життя. Обов`язками держави з реалізації права на життя, яке є найбільшим і найважливішим із соціальних та правових благ особистості, є створення належних умов для реалізації цього права.

Так, в рішенні ЄСПЛ у справі "Коновальчук проти України" від 13 жовтня 2016 року, ЄСПЛ підтвердив системні порушення права засуджених осіб на медичну допомогу, відсутність адекватного лікування, так і про неналежні умови перевезення, що в подальшому було визнано судом порушенням з боку держави Україна.

Враховуючи особу засудженого, встановлені в судовому засіданні обставини, пояснення учасників розгляду клопотання, дослідивши особову справу та висновок лікарсько-консультативної комісії №23 від 22 жовтня 2024 року на засудженого, суд вважає, що подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.84 КК України, ст. 537 ч. 1 п. 9, ст. 539 ч. 4 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія №81» відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від подальшого відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання за вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2022 року за ст. 121 ч.1. ст. 70 ч. 4 КК України до 6 (шести) 6 (шести) місяців позбавлення волі, у зв`язку з тяжкою хворобою, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1