ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000600 внесеного до ЄРДР 14.11.2023, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в місті Вінниця, проживає за адресою: квартира АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, громадянин України, раніше судимий,

який підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000600 від 14.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку із чим в органу досудового розслідування виникла необхідність в продовженні застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що орієнтовно у серпні 2023 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , не бажаючи займатись суспільно-корисною працею, маючи на меті незаконне збагачення вирішив організувати незаконну схему шахрайського заволодіння грошовими коштами, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, групою осіб, відносно невизначеного кола осіб. При цьому, останній усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір та з метою не бути викритим правоохоронними органами, спланував досягнути поставленої мети за рахунок залучення до своєї злочинної діяльності ОСОБА_7 , з яким він мав тривалі довірливі і дружні відносини.

В подальшому, ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_7 добровільну згоду на спільну злочинну діяльність, розробив загальний план, який на етапі створення групи довів останньому і за яким їх дії були направлені на досягнення єдиного злочинного результату. Згідно розробленого плану, з метою створення умов для вчинення кримінальних правопорушень, а саме неодноразового шахрайського заволодіння грошовими коштами, шляхом вчинення незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_4 в невстановленому місці та при невстановлених обставинах набував у власність мобільні телефони різних марок та sim-картки різних операторів, що діють на території України, після чого підшукував самостійно методом простого підбору із використанням різних комбінацій абонентських номерів, представляючись працівниками головних управлінь банків, шляхом обману, схиляв потерпілих до здійснення переказів грошових коштів з належних їм банківських рахунків, а ОСОБА_7 здійснював пошук серед кола знайомих осіб, які є власниками банківських карток і на які в подальшому виводилися кошти отримані шахрайським шляхом.

Реалізуючи спільний протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, використовуючи електронно-обчислювальну техніку - мобільний термінал IMEI: НОМЕР_1 , з номером sim-карти НОМЕР_2 , о 15 годині 30 хвилині 12 жовтня 2023 року зателефонував на мобільний телефон за номером НОМЕР_3 , належний ОСОБА_8 , та представившись працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк» в усній формі повідомив неправдиві відомості про те, що з банківської картки останньої відбувається спроба списання грошових коштів невідомими.

Далі, ОСОБА_4 повідомив, що для відміни розрахунку та повернення грошових коштів ОСОБА_8 необхідно здійснити телефонний дзвінок на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк» за спеціальним кодом - НОМЕР_4 , за для можливості з`єднання з оператором, якому в подальшому потрібно повідомити про вказану ситуацію.

ОСОБА_8 ,, достовірно довіряючи особі, яка представилась працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк», 12 жовтня 2023 року за допомогою свого мобільного телефону здійснила виклик на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк», після чого ОСОБА_4 , діючи на випередження зателефонував з іншого номеру мобільного телефону та, змінивши голос природнім шляхом, представився оператором гарячої лінії АТ КБ «ПриватБанк». Після чого, в ході розмови, ОСОБА_4 підтвердив ОСОБА_8 , що вона дійсно спілкувалась з представником служби безпеки АТ «КБ «ПриватБанк» з приводу несанкціонованого розрахунку коштами з її карткового рахунку, чим продовжив введення в оману останньої.

В подальшому, ОСОБА_4 , в ході телефонної розмови, викликавши у ОСОБА_8 впевненість у обов`язковості вчинення певних дій, скориставшись тим, що остання не володіє навичками користування онлайн-банкінгом, вказав їй алгоритм дій, зміст яких вона не могла правильно оцінювати і розуміти, тобто ввівши її в оману, в результаті чого остання за допомогою мобільного додатку «Приват24», о 15 годині 21 хвилин та о 15 годині 28 хвилині 12 жовтня 2023 року здійснила переказ власних грошових коштів в сумі 26850 (двадцять шість вісімсот п`ятдесят) гривень з належної їй банківської картки № НОМЕР_5 , емітованої в АТ КБ «ПриватБанк», на банківську карту № НОМЕР_6 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», власником якої є ОСОБА_9 , якого попередньо підшукав ОСОБА_7 та які в подальшому були реалізовані останніми на власні потреби.

Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 отримали вказані грошові кошти на підконтрольну їм банківську карту, та в подальшому розпорядилися ними на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_8 , матеріальної шкоди на суму 26850 (двадцять шість тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні низки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

30.05.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, яке було вручено йому особисто.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться наступними зібраними доказами, які перебувають в кримінальному провадженні:

Протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій;

Протоколами тимчасового доступу до речей і документів;

Протоколами огляду мобільних телефонів;

Протоколами огляду вилученої інформації, що становлять банківську таємницю;

Протоколами допиту потерпілих;

Протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками;

Протоколами допиту свідків;

іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності;

31.05.2024 року Вінницьким міським судом підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та строк дії ухвали було визначено до 27.07.2024 року.

У вказаному кримінальному провадженні проведено необхідні слідчі дії, спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, однак закінчити досудове розслідування в передбачений двох місячний строк, а саме до 30.07.2024, не представляється можливим, оскільки необхідно отримати ще ряд доказів, які можуть бути використані у подальшому під час судового розгляду, та перевірити вже отримані докази.

Зокрема, в рамках даного кримінального провадження необхідно провести наступні слідчі та процесуальні дії, що потребують додаткового часу:

встановити ряд свідків вчинення кримінального правопорушення та допитати їх;

встановити ряд потерпілих та допитати їх;

здійснити повідомлення про зміну підозри та нову підозру ОСОБА_7 ;

здійснити розсекречення процесуальних документів, що стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні (клопотання, доручення, постанови, ухвали);

виконати вимоги ст. 290 КПК України;

скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

У зв`язку із викладеним, керівником Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 строк досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000600 продовжено до 3-х місяців, тобто до 30.08.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що ризики, вказані при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 не зменшились:

- переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки підозрюваний вини не визнає, внаслідок суспільної небезпечності дій ОСОБА_4 є об`єктивні підставі вважати, що підозрюваний може ухилитися від органу досудового розслідування та суду, залишивши район, область та межі держави, де він проживає, що у свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Відповідно ризик переховування обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для ОСОБА_4 наслідками, зокрема суворістю передбаченого покарання, оскільки він вчинив тяжкі злочин, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. У даному випадку об`єктом охорони є право кожного на охорону здоров`я, в тому числі і від негативного впливу на організм людини наркотичних, психотропних речовин. Вказане вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

- незаконного впливу підозрюваного на свідків кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності. Так, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії щодо свідків, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Тому такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), так як на даний час у сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 може вжити заходів до перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні. Перебуваючи на свободі, обвинувачений має можливість шляхом примусу, тиску, вмовляння осіб, узгодити зі свідками, потерпілими та іншими обвинувачуваними у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, позицію яка буде його виправдовувати.

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки останній не одружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює та не має постійного легального джерела доходів, що і призвело до вчинення умисних корисливих злочинів, з метою наживи та незаконного збагачення. Окрім того, останній раніше був судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, що в сукупності з наявними в матеріалах кримінального провадження доказів свідчить про те, що ОСОБА_4 має стійкі злочинні наміри. Вказане дає підстави обґрунтовано припускати, що і в подальшому обвинувачений продовжить займатися злочинною діяльністю. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу обвинуваченого, його репутацію та соціальні зв`язки;

2) особиста порука, оскільки у ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього в суд на першу вимогу;

3) застава, оскільки підозрюваний не має постійного джерела доходів, а в разі сплати застави іншою особою він зможе продовжити злочинну діяльність чи переховуватися від суду.

4) домашній арешт, оскільки підозрюваний не має законного місця реєстрації та враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу, так як даний запобіжний захід не запобігає доступу підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, в тому числі із свідками у кримінальному провадженні, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому етапі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, звертаючись із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, особу підозрюваного, зокрема його вік, репутацію та стан здоров`я, який не перешкоджає тримання під вартою, те що він офіційно не працює, а тому постійного заробітку та доходу не має, не одружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійкий соціальних зв`язків, конкретні обставини вчинення злочинів, зокрема вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб, у період дії воєнного стану, кількість вчинених епізодів злочинної діяльності, а також те, що наданий час встановлено, що він причетний до вчинення ще інших злочинів аналогічного характеру, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За наведених підстав, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, оскільки вчинено тяжкий злочин, по справі необхідно провести слідчі дії, заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, зокрема підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили проти продовження строку тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам ухилитися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків та потерпілих по кримінальному провадженню, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

З аналізу зібраних по кримінальному провадженню доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше судимий.

Не дивлячись на вищенаведене органом досудового розслідування в ході розгляду клопотання наведено низку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання встановлено, що строк тримання підозрюваногоОСОБА_4 під вартою закінчується 27.07.2024. Разом з тим, по кримінальному провадженню залишилося виконати ряд слідчих дій. Строк досудового розслідування кримінального продовжено до 30.08.2024.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя вважає, що ризики в обґрунтування тримання під вартою підозрюваного не зменшилися, тривають та ОСОБА_4 може ухилятися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чинити тиск на свідків та потерпілих по кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому вказані ризики виправдовують необхідність продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя вважає термін продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування є обґрунтованим.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що заставу визначена ухвалою слідчого судді від 31.05.2024 слід залишити без змін у тому ж розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 193, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 38 (тридцять вісім) днів, тобто до 20 години 44 хвилин 30 серпня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Заставу визначену ухвалою слідчого судді від 31.05.2024 залишити без змін у тому ж розмірі.

Строк дії ухвали визначити до 30 серпня 2024 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_1