Справа № 202/9780/24
Провадження № 1-кс/202/5336/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого слідчого відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001091 від 12.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання слідчого, в якому він просить накласти арешт у вигляді заборони розпоряджатись та користуватись вилученим в ході особистого обшуку затриманої, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майном, а саме на - мобільний телефон «Xiaomi Mi 11 Lite 5G», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ; медичну довідку на абітурієнта, який поступає в учбовий заклад на ім`я ОСОБА_6 , що поміщено до спец. пакету № WAR 1503424; імітаційні засоби у вигляді купюр доларів США номіналом по «100» з однаковою серією та номером «КВ 14859854 М» на суму 1 000 доларів США, які поміщено до спец. пакету № ICR 0072253, з метою збереження по кримінальному провадженню речових доказів.

Клопотання мотивоване тим, що Засоба ОСОБА_7 , являючись заступником директора з навчально-методичної роботи Дніпровського політехнічного фахового коледжу, здійснювала злочинну діяльність направлену на отримання неправомірної вигоди за вступ на денну форму навчання до навчального закладу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.07.2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні Дніпровського політехнічного фахового коледжу за адресою: м. Дніпро, проспект Івана Мазепи 38, отримала від ОСОБА_6 , який мав намір вступити до коледжу, грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США, за вступ на денну форму навчання до Дніпровського політехнічного фахового коледжу.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

05 серпня 2024 року о 10:50 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та проведено її особистий обшук у період часу з 12:33 год. до 13:01 год. у коридорі другого поверху Дніпровського політехнічного фахового коледжу за адресою: м. Дніпро, проспект Івана Мазепи 38, в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Xiaomi Mi 11 Lite 5G», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ;

- медичну довідку на абітурієнта, який поступає в учбовий заклад на ім`я ОСОБА_6 , що поміщено до спец. пакету № WAR 1503424;

- імітаційні засоби у вигляді купюр доларів США номіналом по «100» з однаковою серією та номером « НОМЕР_3 М» на суму 1 000 доларів США, які поміщено до спец. пакету № ICR 0072253.

05.08.2024 слідчим винесено постанову про визнання як речового доказу вилученого вищевказаного майна.

На теперішній час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучений у ОСОБА_5 мобільний телефон «Xiaomi Mi 11 Lite 5G», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , містить відомості вчинення кримінального правопорушення, сліди вчинення злочину та інші обставини, які можуть мати суттєве значення для досудового розслідування, оскільки у програмному забезпеченні «WhatsApp» встановленому на вказаному телефоні мається інформація обміну тестовими повідомленнями між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з приводу пересилання копій документів останнього, а також може міститися інформація з приводу спілкування ОСОБА_5 з іншими особами, на яких остання хотіла здійснити вплив на прийняття рішення.

Слідчий вказує, що наразі виникла необхідність накладення арешту на вищевказане майно, яке було вилучене під час особистого обшуку затриманої ОСОБА_5 з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Захисник власника майна в судове засідання не з`явився, але надав письмові заперечення на клопотання, в яких зазначає, що мобільний телефон не містить паролю та слідчому пропонувалось під час затримання його оглянути для того, щоб встановити, що він не має значення для кримінального провадження. Крім того, протокол обшуку особи не містить ідентифікаційних ознак речових доказів - мобільного телефону та купюр, а саме imei та серії, номер купюр, що є суттєвим порушенням, у зв`язку з чим просив у задоволенні клопотання відмовити.

Вивчивши матеріали клопотання, письмові пояснення захисника, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001091 від 12.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку особи від 05.08.2024 року відносно підозрюваної у коридорі другого поверху Дніпровського політехнічного фахового коледжу за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений обшук в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Xiaomi Mi 11 Lite 5G», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ,

- медичну довідку на абітурієнта, який поступає в учбовий заклад на ім`я ОСОБА_6 , що поміщено до спец. пакету № WAR 1503424;

- імітаційні засоби у вигляді купюр доларів США номіналом по «100» з однаковою серією та номером « НОМЕР_3 М» на суму 1 000 доларів США, які поміщено до спец. пакету № ICR 0072253.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів від 05.08.2024 року - вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами.

Як встановлено слідчим суддею, вищевказаний мобільний телефон, медична довідка та імітаційні засоби у вигляді купюр були вилучені під час обшуку особи 05.08.2024 року. Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна було подано до суду 06.08.2024 року, тобто в межах строку, передбаченого ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що вилучені під час обшуку мобільний телефон, медична довідка та імітаційні засоби у вигляді купюр, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, можуть мати доказове значення у даному кримінальному провадженні, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту вказаних речових доказів може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення, перетворення, оскільки відомості, які будуть встановлені під час проведення експертних досліджень можуть підтвердити або спростувати вину особи, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.

Телефон, проти арешту якого заперечує сторона захисту, може бути засобом вчинення кримінального правопорушення, може містити інформацію, яка має значення для кримінального провадження, та телефон як носій інформації може бути необхідним для проведення експертних досліджень.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на зазначене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, визначивши місцем зберігання арештованого майна в матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001091 від 12.07.2024 року, з урахуванням вимог Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, зокрема проведення експертизи, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що було вилучене в ході особистого обшуку підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- мобільний телефон «Xiaomi Mi 11 Lite 5G», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ;

- медичну довідку на абітурієнта, який поступає в учбовий заклад на ім`я ОСОБА_6 , що поміщено до спец. пакету № WAR 1503424;

- імітаційні засоби у вигляді купюр доларів США номіналом по «100» з однаковою серією та номером «КВ 14859854 М» на суму 1 000 доларів США, які поміщено до спец. пакету № ICR 0072253, з метою збереження по кримінальному провадженню речових доказів.

Заборонити володіння, користування та розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Арештоване майно зберігати в порядку визначеному розділом «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1