Справа №705/5049/24
1-в/705/368/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань подання начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія №92» про звільнення від покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчинених діянь, відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сміла Черкаської області, громадянина України, одруженого, з повною загальною середньою освітою, фактично проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2018, яким засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.05.2019 іспитовий строк скасовано та засуджений направлений для відбування покарання,

У С Т А Н О В И В:

В.о. начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія № 92» звернувся до суду з поданням про звільнення від покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених діянь відносно засудженого ОСОБА_4 , у якому зазначив про те, що останній відбуває покарання в установі за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15.05.2018, яким засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.05.2019 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2018, засудженого направлено для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 19.06.2018.

Ухвала від 14.05.2019 набрала законної сили 22.05.2019.

Початок строку відбування покарання: 16.03.2022. Кінець строку відбування покарання: 16.03.2025.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2018 рік складав 881,00 грн., тобто два неоподаткованих мінімумів доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 881х2=1762,00 грн.

Згідно вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2018 засуджений ОСОБА_4 28.02.2018 викрав майно на суму 810,00 грн., що станом на день крадіжки складає суму, меншу двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто менше 1762,00 грн.

У зв`язку із викладеним та внесеними змінами виникла необхідність у зверненні до суду з цим клопотанням.

Просять суд вирішити питання щодо приведення вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2018 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні прокурор проти задоволення подання та звільнення засудженого від покарання не заперечував, оскільки згідно вироку, за яким ОСОБА_4 відбуває покарання та засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 69 КК України, за вчинення крадіжки на суму 810,00 грн., що не перевищує 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян на момент вчинення злочину.

Представник установи в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_5 , у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутність.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення клопотання.

У відповідності до приписів ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія № 92» за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2018, яким засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.05.2019 року засудженому ОСОБА_4 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2018. Останнього направлено для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання.

Згідно протоколу затримання від 16.03.2022, засудженого за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_4 , на виконання ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.05.2019, затримано о 08.30 год. 16.03.2022.

Вказаний вирок, у відповідності до розпорядження Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2018, набрав законної сили 19.06.2018.

Ухвала про скасування іспитового строку від 14.05.2019 набрала законної сили 22.05.2019, згідно відмітки Смілянського міськрайонного суду Черкаської області на вказаній ухвалі.

Згідно даного вироку ОСОБА_4 28 лютого 2018 року близько 3 год. проник у підвал будинку АДРЕСА_2 , та з кладової кімнати потерпілої ОСОБА_6 намагався викрасти майно на загальну суму 810,00 грн. Однак, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий потерпілою.

Дії ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з проникненням у приміщення.

На час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального Кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VІ від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно ч. 3 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону України №1449-VI від 04.06.2009) викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що станом на 01.01.2018 дорівнювало 176,20 грн.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Разом з цим нормами КК України не встановлений мінімальний розмір вартості майна, що є предметом крадіжки та за наявності якого можливе настання кримінальної відповідальності.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 25 Постанови «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 №10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (статті 185, 190 та 191 КК) слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Таким чином, на час вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень кримінальна відповідальність наставала в разі, якщо вартість викраденого майна перевищувала 176,20 грн.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-IX від 18.07.2024).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024) встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому Законом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 881,00 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2018 році складала 881,00 грн. (1762?50%).

Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно приписів ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце декриміналізація діянь, що полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення такого діяння, що у даному випадку на 01.01.2018 становить 1762,00 грн. (881,00?2), а тому суд приходить до висновку, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2018 ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого усунуто законом, оскільки вартість майна, яке він намагався викрасти, але не довів такі дії до кінця від незалежних від нього підстав, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим ОСОБА_4 підлягає звільненню судом від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3-5, 74 КК України, ст. ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2018 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, в зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1