Справа № 526/2906/24
Провадження № 1-кс/526/398/2024
У Х В А Л А

іменем України

05 серпня 2024 року слідчий суддя Гадяцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадячі в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:

Слідчий СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначає, що під час досудового розслідування встановлено достатньо доказів, які вказують на наступні обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

04.08.2024 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до зібраних доказів кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив за наступних обставин:

відповідно до витягу з наказу командира військової частини ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначено старшим майстром відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, ОСОБА_5 під час проходження військової служби вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

02.08.2024 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 , перебували в АДРЕСА_1 .

У цей час, на ґрунті особистих неприязних відносин, між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 стався конфлікт, у ході якого у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_5 , 02.08.2024 близько 21 год. 00 хв. (точного часу доби досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході суперечки з ОСОБА_8 наніс один удар розкладним ножем, який тримав в правій руці, в область живота ОСОБА_8 .

Від нанесеного ОСОБА_5 удару вістрям ножа ОСОБА_8 , відповідно до довідки КНП «Лохвицька МЛ» від 03.08.2024, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення у передню стінку черевної порожнини.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_5 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного вище злочину насамперед підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події та вилучення речових доказів; показаннями потерпілого; показаннями свідків; повідомленням про підозру ОСОБА_5 ; поясненням підозрюваного ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Під час досудового розслідування встановлено підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його переховуванню від органу досудового розслідування та/або суду, вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, визначених п.1, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 :

1)може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 є старшим майстром відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , обґрунтовано підозрюється у причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України відносно ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000558 та фактично проживає в АДРЕСА_2 , в зв`язку з чим може ухилятися від слідства та суду, що унеможливлює своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому кримінального покарання за скоєний злочин.

ОСОБА_5 усвідомлюючи, що буде позбавлений волі на тривалий час ( від 5 до 8 років) за вчиненнятяжкого злочину, може вільно скористатися введеним на території України воєнним станом і покинути територію України та виїхати на територію РФ, що в подальшому унеможливить його виклик та прибуття до слідчого та/або суду, а своєчасна неявка підозрюваногодля проведення процесуальних дій може істотно перешкодити виконанню процесуальних рішень по провадженню.

2)підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь-якого іншого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, не виконувати процесуальні рішення, у тому числі вирок суду, оскільки підозрюваний є працездатним, має стан здоров`я, яке достатнє для вчинення ним активних дій, підозрюваний у трудових правовідносинах не перебуває, постійних джерел до існування немає.

3)підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, адже він ніде не працює, законних постійних доходів не має, а на прожиття та оплату за будинок і комунальні послуги необхідні грошові кошти. Вищевказане дає підстави вважати, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не стане та вчинить інші кримінальні правопорушення з корисливих мотивів.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується тощо.

Сторона обвинувачення звертає увагу на:

- наявність вагомих доказів вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим за ч.1 ст.121 КК України: покарання за законом передбачено у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьмироків позбавлення волі;

- вік та стан здоров`я ОСОБА_5 : підозрюваний у працездатному віці, має стан здоров`я, який дозволяє йому вчинювати активні фізичні дії;

- підозрюваний не має постійного місця роботи та законних джерел для життя;

- у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Також, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Приймаючи до уваги наявність вказаних ризиків, зазначені обставини вказують на необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, вказані дані свідчать про недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених вище ризиків та запобігання вищевказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливе. При цьому, оскільки вказаний злочин вчинено із застосуванням насильства, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає застосуванню без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав. Вважає, що такий запобіжний захід відповідає тяжкості вчиненого злочину, надасть змогу запобігти його ухиленню від слідства та суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати до нього більш м`який вид запобіжного заходу вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту із можливістю подальшого проходження служби в ЗСУ.

Вивчивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, з`ясувавши думку прокурора, заслухавши пояснення захисника та підозрюваного, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи. Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

04.08.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя перевіряючи обґрунтованість підозри враховує дані які вказують на обґрунтовану підозру, та які містяться у долучених матеріалах клопотання, а саме копіями: протоколу огляду місця події від 03.08.2024 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 03.08.2024 року, протоколом допиту потерпілого, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.08.2024 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Водночас, враховуючи, положення ч. 5 ст. 9 КПК України, а саме, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів і відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Тобто, органом досудового розслідування в судовому засіданні доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 121 КК України. У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, заявлених слідчим, прокурором, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватись від органів досудового слідства та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи ризик попередження спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, яке карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми . Обґрунтуванням вказаного ризику при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 є те, що відповідно до п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках та встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не можу служити підставою для запобіжного ув`язнення. Разом з тим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 може змінити місце фактичного мешкання, перетнути державний кордон поза пунктами пропуску, виїхати на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від суду.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України.

Враховуючи викладені обставини та встановлені слідчим суддею ризики і характеризуючі обставини, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків та, в даному конкретному випадку, відповідає інтересам суспільства. При цьому, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, застосування іншого більш, більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, на думку слідчого судді є недостатніми для запобігання зазначеним ризикам з урахуванням ступеня встановлених ризиків та характеризуючих матеріалів стосовно підозрюваного.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі вищевикладеного, встановивши наявність обґрунтованої підозри, враховуючи те, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_5 було затримано 03.08.2024 року 04 год .40 хв.

Крім того,відповідно до ч.3ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієїстатті. Відтак, ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, у тому числі: середній вік та стан здоров`я підозрюваного, його соціальні зв`язки за місцем мешкання; майновий стан; відсутність повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях, а також те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, приходжу до висновку про можливість визначення підозрюваному розміру застави.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі, що дорівнює 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, , оскільки цей розмір здатний забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків і не є завідомо непомірним для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина у якій він проходить військову службу чи з місця постійного проживання (перебування), без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування (проживання); не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, старшого майстра відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строкомна 60 днів, який обраховувати з моменту затримання 03.08.2024 року з 04 год 40 хв тобто до 04 год 40 хв 01.10.2024 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_5 , заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, , рахунок НОМЕР_3 , відкритий в ДКСУ м. Київ (МФО 820172. Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу протягом її дії.

Покласти на підозрюваного у разі внесення застави до 01 жовтня 2024 року наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суд за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина у якій він проходить військову службу без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що в разі невиконання обов`язків заставодавця, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

В іншій частині клопотання відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 06.08.2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1