Справа № 401/2192/23 1-кп/401/138/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Світловодську кримінальне провадження №0000059, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Світловодськ Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не засудженого,

-за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, за наступних обставин:

Відповідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Частиною 1 ст. 81 Земельного кодексу України, передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно - правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Підстави набуття права на землю, передбачені ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтями 123-126 Земельного Кодексу України врегульовано порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, порядок передачі земельних ділянок в оренду, виникнення права на земельну ділянку та оформлення речових прав на земельну ділянку. Зокрема визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено відповідальність за порушення земельного законодавства, відповідно до якої громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 20 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі надання, вилучення, відчуження земельних ділянок, встановлення в натурі меж земель, обмежених у використанні і обмежених правами інших осіб; організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою та інше. Заходи, передбачені затвердженою в установленому порядку документацією із землеустрою, є обов`язковими для виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, власниками землі, землекористувачами, у тому числі орендарями. Власники землі, землекористувачі, у тому числі орендарі, при здійсненні землеустрою зобов`язані забезпечити доступ розробникам документації із землеустрою до своїх земельних ділянок, що підлягають землеустрою.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до п. 10.8.3. державних будівельних норм розміщення боксових гаражів на території житлових кварталів, мікрорайонів багатоквартирної житлової забудови не допускається.

Так, в період часу з жовтня 2022 року по грудень 2022 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , діючи всупереч вимог ст. ст. 78, 81, 116, 123-126, 150, 211 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», пунктів 5, 8 та 9 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209 (із змінами від 22.03.2017), діючи умисно, достовірно знаючи про відсутність будь-яких дозвільних документів на право власності, користування або оренду земельної ділянки, на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка розміщена в зоні багатоквартирної житлової забудови, а саме на земельній ділянці загальною площею 0,0058 га, яка перебуває у комунальній власності, що розташована по АДРЕСА_2 (суміжна із земельною ділянкою №92 з кадастровим номером :50:095:0029) на території Світловодської міської ради Олександрійського району Кіровоградської області, із залученням невстановлених осіб, які не були обізнані в його злочинних намірах, здійснив будівництво об`єкту, а саме споруди (гаража) площею забудови 58,43 кв. м., який є нерухомим майном (нерухомістю), будівництво якого завершено, характеризуються конструктивними елементами: фундаментом, стінами, вхідними дверми, покрівлею, та є самочинним будівництвом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, вказав, що за обставин викладених в обвинувальному акті незаконно побудував гараж без дозвільних документів неподалік житлового багатоквартирного будинку, у вчиненому щиро розкаявся.

В зв`язку з визнанням обвинуваченим вини в повному обсязі, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та визначив обсяг доказів, що підлягають дослідженню, обмеживши його допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина повністю підтверджується зібраними у справі доказами, дослідженими у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Оцінивши сукупність наведених доказів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні самовільного будівництва будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.197-1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обвинувачений вчинив кримінальний проступок, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, повністю визнав свою вину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 в ході судового розгляду не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, виходячи з основних засад призначення покарань, визначених ст.65 КК України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства.

Речові докази та судові витрати відсутні, цивільний позов заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 374, 376 КПК України,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000(однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000(сімнадцять тисяч) гривень.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 обрано не було.

На вирок суду можуть бути подані апеляційні скарги до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_1

01.08.2024