КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5240/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2024 року про відмову у триманні під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні №0000168,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 та застосовано відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком до 14 вересня 2024 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 .

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, а також наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, наявність ризику переховуватися від органів досудового слідства та/або суду обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 підозрюється в участі у злочинній організації, з метою заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів та санкція за які безальтернативно передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а вразі доведення винуватості ОСОБА_8 в суді, їй загрожує покарання без можливості застосування ст. 75 КК України, тобто бути звільненим від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, тому усвідомлюючи тяжкість і реальність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі та яке може бути застосоване, ОСОБА_8 може розцінити ухилення від кримінальної відповідальності як менш негативне явище для себе ніж власне відбування покарання та може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

В той же час необхідно зазначити, що ОСОБА_8 , приймаючи участь в злочинній організації спільно з іншими її членами, протиправно заволоділа бюджетними коштами в загальній сумі 89 705 389,80 грн., які надають їй змогу забезпечити життя за межами України, тобто існує ризик втечі з метою уникнення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_8 проживає на території іншої області, ніж розташований орган досудового розслідування у зв`язку із чим може виїхати із місця свого проживання та ухилятись від виконання процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що підозрювана ОСОБА_8 ніколи не переховувалась від органів досудового розслідування, постійно з`являлась на виклики органів досудового розслідування для виконання слідчих дій, давала, повні та об`єктивні покази, від дачі показів ніколи не відмовлялась, завжди надавала всі документи та на даний час органами досудового розслідування вилученні та отримані всі необхідні матеріали, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, при цьому ОСОБА_8 ніколи не перешкоджала, а лише сприяла у наданні слідчим органам всіх необхідних матеріалів для проведення об`єктивного досудового розслідування.

Таким чином, вказує, що наразі взагалі відсутні ризики щодо перешкоджання підозрюваною у встановленні істини по справі, оскільки всі необхідні докази слідчим були отримані, задокументовані та містяться на електронних носіях в автоматизованих системах. Вказує також не необґрунтованість повідомленої підозри.

Вважає, що застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід є занадто суворим та до неї слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Крім цього, захисник ОСОБА_7 просить клопотання детектива повернути без розгляду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме вказує на порушення правил підсудності.

04 листопада 2024 від прокурора ОСОБА_6 надійшло до суду клопотання про відмову від його апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю, у зв`язку з його відмовою від апеляційної скарги, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000168 від 26.01.2024 за фактом створення злочинної організації, керівництва такою та участі у ній з метою заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах, які було виділено впродовж 2023-2024 років для КЕВ міста Луганськ і КЕУ міста Харків на закупівлю деревини (дров наступних порід: бук, береза, ясен, граб, в`яз, акація, клен, дуб, модрина), вчиненого шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а також легалізації (відмивання) майна, здобутого злочинним шляхом, у якому підозрюються ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28 - ч. 5 ст. 191 КК України.

16.07.2024 о 21:25 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України.

16.07.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 КК України - участь у злочинній організації, а також ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України - пособництво у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинених повторно, в особливо великих розмірах у складі злочинної організації.

20.07.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено їй цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги у Харківській області.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні № 0000168 від 26.01.2024.

Строк дії покладених на ОСОБА_8 обов`язків, а також термін дії ухвали визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.09.2024.

Слідчий суддя виходив з того, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної ОСОБА_8 та тяжкості висунутої їй підозри і зможе забезпечити належне виконання нею процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, що підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні детектива ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов висновку, що детективом у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , ступінь суспільної небезпеки та його наслідки, суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, конкретні обставини інкримінованих йому дій та дані про особу підозрюваної, врахувавши процесуальну поведінку останньої, слідчий суддя на час розгляду клопотання дійшов правильного висновку про можливість застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З наведених підстав, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, та не вбачає підстав для застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, оскільки станом на день розгляду слідчим суддею клопотання саме такий запобіжний захід був достатнім стримуючим засобом, та здатен був забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Викладені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи необґрунтованість повідомленої підозри, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вищезазначених злочинів.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованого злочину, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

При цьому, доводи апелянта про те, що ОСОБА_8 ніколи не переховувалась від органів досудового розслідування, постійно з`являлась на виклики органів досудового розслідування для виконання слідчих дій, давала, повні та об`єктивні покази, від дачі показів ніколи не відмовлялась, завжди надавала всі документи та на даний час органами досудового розслідування вилученні та отримані всі необхідні матеріали, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, при цьому ОСОБА_8 ніколи не перешкоджала, а лише сприяла у наданні слідчим органам всіх необхідних матеріалів для проведення об`єктивного досудового розслідування, самі по собі не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваної, у випадку застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто, законодавцем встановлено певний процесуальний запобіжник, що унеможливлює обмеження прав особи поза межами кримінального провадження.

Станом на час розгляду апеляційної скарги оскаржувана ухвала слідчого судді вичерпала свою дію 14.09.2024.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.05.2019 у справі № 532/308/15-к (провадження № 13-23зво19), скасування такої ухвали про обрання запобіжного заходу, яка вже виконана, в жодному разі не може призвести до відновлення прав особи.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2024 року - закрити, у зв`язку з його відмовою від апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий судя ________________ ОСОБА_2

Судді

: ОСОБА_3 ____________ ОСОБА_4____________