26 листопада 2024 року м.Запоріжжя
В ході досудового розслідування встановлено, 22.03.2024 до ВП №1 надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що невстановлена особа, знаходячись у ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розташований по АДРЕСА_1 , надала документи, які візуально мають ознаки підробки. (ЖЄО 6570)
За результатами наданої заяви ОСОБА_6 , в ході допиту в якості свідка було встановлено, що в провадженні ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває справа про банкрутство ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (справа №908/6167/15), що є замовником будівництва двох житлових будинків за адресами АДРЕСА_2 , для будівництва яких були залучені кошти фізичних осіб інвесторів будівництва. В ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав, зокрема, віднесено: примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення. Тому інвестори будівництва розділились на дві частини: одні в процедурі банкрутства вимагають повернення коштів, вкладених в будівництво, інші завершення будівництва і отримання квартир. Першу групу «ведуть» так звана ініціативна група у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що і звернулась з заявою про звернення злочину до поліції; представництво другої групи інвесторів здійснює ОСОБА_6 з довіреністю. Зокрема, в зв`язку з невиконанням забудовником зобов`язань з передачі у власність інвесторам про інвестованих ними об`єктів нерухомості, частина фізичних осіб інвестори будівництва, звернулась з грошовими вимогами до забудовника в процесі банкрутства, вимагаючи повернення вкладених коштів. Відповідними ухвалами господарського суду грошові вимоги фізичних осіб - інвесторів будівництва були включені до реєстру кредиторів. Таким чином, частина інвесторів будівництва - фізичних осіб, звернувшись з грошовими вимогами у справі про банкрутство, обрали способом захисту своїх порушених прав - припинене правовідносин з будівництва і повернення сплачених за покупку квартир грошових коштів. В той час як інша частина інвесторів будівництва - фізичних осіб способом захисту своїх порушених прав обрали спонукання до виконання зобов`язань в натурі, тобто завершення будівництва і передачі квартир у власність інвесторів. Ці способи захисту є взаємовиключними: вимагаючи повернення вкладених в будівництво коштів, інвестори не можуть одночасно вимагати отримання квартир, і навпаки: вимагаючи повернення грошей, інвестори не можуть вимагати отримання квартир вимагаючи виконання зобов`язань в натурі, інвестори не мають права вимагати повернення вкладених в будівництво коштів. Всупереч викладеному, фізичні особу інвестори будівництва, грошові вимоги яких вже були включені до реєстру кредиторів, додатково звернулись з позовними заявами про визнання права власності на майнові права на квартири. Але вимога про стягнення коштів в процедур банкрутстві і вимога про визнання права власності на майнові права в позовному провадженні вважається подвійним стягненням. В свою чергу частина інвесторів, представництво яких я здійснюю з грошовими вимогами у справі про банкрутство не заверталися. Тим самим, на відміну від інвесторів - кредиторів у справі про банкрутство (які звернувшись з грошовими вимогами у справі по банкрутство за сою ініціативою припинили речово-зобовязальні відносини з 2 відповідачем, а відтак втратили майнове право), вони зберегли за собою саме майнове право у зобовязально-речових відносинах з забудовником - тобто право на отримання квартири після завершення будівництва Тому, вбачаючи свій законний інтерес у дачі недобудованих житлових будинків до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя, мною була ініційована процедура передачі майна до комунальної власності, як єдиний варіант, що має правове обґрунтування, за яким можлива добудова, а відтак - здійснення належних заявнику майнових прав.
Для встановлення істини за вказаними матеріалами справи виникла необхідність в одержанні вказаних відомостей шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, одержання тимчасового доступу до речей та документів, а саме: позовної заяви про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва від позивача ОСОБА_8 .
Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що позовна заява ОСОБА_8 від 25.10.2023 року до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_10 про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, справи №908/6167/15 (908/3314/23), яка перебуває в ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 ) мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно отримати тимчасовий доступ до документів та можливість їх вилучення.
На підставі вищевикладеного, дізнавач ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 просить надати тимчасовий доступ до речей та документів з можливістю вилучення оригіналу, а саме: оригіналу позовної заяви ОСОБА_8 від 25.10.2023 року до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_10 про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва у справі №908/6167/15 (908/3314/23), яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
В судовому засіданні дізнавач клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити за викладених у ньому обставин, зазначивши, що оригінал позовної заяви потрібен для проведення експертизи.
Представник особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання дізнавача за відсутності представника.
Заслухавши пояснення дізнавача, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів.
Частиною першою статті 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
За правилами ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого, а відтак відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України, за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням.
Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення),винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити виїмку).
Відповідно до п. 5, п. 6 ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні слідчого (дізнавача) має бути зазначено про те, яке значення речей і документів, доступ до яких планується здійснити, для встановлення обставин у кримінальному провадженні; а також яким чином можливо використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах.
Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні (п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України).
За змістом ч. 5 ст.163 КПК України, на слідчого (дізнавача), прокурора покладений обов`язок довести наявність достатніх підстав в обґрунтування поданого клопотання. Тобто, за своїм змістом клопотання має бути конкретним, з посиланням на те, які обставини мають бути встановлені з урахуванням названих у клопотанні речей.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Дізнавач обґрунтовує необхідність отримання зазначених у клопотанні документів з метою проведення експертизи.
Разом з тим, постанова про призначення експертизи у межах даного кримінального провадження до матеріалів клопотання не додана, у зв`язку з чим відсутня можливість перевірити, що для її проведення експерту необхідні саме оригінал позовної заяви ОСОБА_8 , який зазначений у клопотанні дізнавача, тому потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права інших осіб.
Також матеріали клопотання не містять доказів того, що документи, доступ до яких планується здійснити, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, які саме обставини вин можуть довести та яким чином оригінал позовної заяви, вилучений під час доступу документів вплине на хід досудового розслідування.
Крім того, Рада суддів України у своєму рішенні №73 від 04.11.2016 р. «Щодо вилучення судових справ органами досудового розслідування», звернула увагу на те, що незалежність суддів є складовою права на справедливий суд, тому потрібно враховувати, що не може бути виправданим потребами досудового розслідування застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема тимчасовий доступ до речей та документів, а також отримання матеріалів судових справ (копій документів, які містяться у справі, тощо) щодо справ, які перебувають у провадженні судді, або справ, розгляд яких не є завершеним (рішення у справі не набрало законної сили; справа переглядається в апеляційному чи касаційному порядку, за нововиявленими обставинами; не вичерпані всі процесуальні можливості оскарження судових рішень).
Враховуючи викладене, з урахуванням того, що дізнавачем не доведено достатніх підстав в обґрунтування поданого клопотання та не надано відповідних доказів, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 159, 163164, 369372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1