ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2002/24 Справа № 175/2798/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2024 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 24 листопада 2024 року, заборонено залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 у період з 22-00 години вечора до 06-00 години ранку наступної доби.

Покладено на останнього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 відмовити. Визнати ОСОБА_6 особою, яка не набула статусу підозрюваного.

В обгрунтування поновлення строків зазначає, що оскаржувана ухвала була постановлена слідчим суддею 10.10.2024 року, із оголошенням її резолютивної частини. Повний текст ухвали було оголошено 14.10.2024 року, а її копію вручено підозрюваному 15.10.2024 року, у зв`язку з чим захисник у встановлений строк не мав можливості подати вмотивовану апеляційну скаргу.

На обгрунтування своїх вимог посилається на незаконність рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України, відповідно до ст. 12 КПК України відноситься до категорії тяжких. Максимальний строк досудового розслідування даної категорії справ з моменту внесення відомостей до ЄРДР до повідомлення про підозру певній особі складає 18 місяців.

У даному кримінальному провадженні цей строк, відповідно, закінчився 21.08.2021 року, оскільки до цієї дати будь-якій особі про підозру не повідомлялось, а матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо зупинення чи поновлення строків досудового розслідування.

Зазначає, що дане кримінальне провадження мало бути закрите 22.08.2021 року, однак слідчий по справі після закінчення строку досудового розслідування свій обов`язок по закриттю кримінального провадження не виконав, відповідну постанову не виніс і відомості про це до ЄРДР не вніс.

Крім того, 24.09.2024 року (через два роки і місяць після закінчення строку досудового розслідування) слідчим ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, громадянину ОСОБА_6 , а тому вважає, що громадянин ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного, оскільки про підозру йому повідомлено поза межами строків досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_8 , та підозрюваного ОСОБА_6 , які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зауважив, що визначений запобіжний захід є необхідним для запобігання встановленим ризикам та виконання покладених на підозрюваного обов`язків; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, пунктом 3 частини 2 статті 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З наданих матеріалів вбачається, що 10.10.2024 року у судовому засіданні було постановлено резолютивну частину ухвали, повний текст оголошено 14.10.2024 року, її копію вручено підозрюваному 15.10.2024 року, після чого апеляційну скаргу подано 17.10.2024 року, без невиправданої затримки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особою ухвалою слідчого судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу.

Згідно статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинне бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі ВСУ у справі №461/1434/18 від 27 травня 2019 року, викладено правову позицію про те, що у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.

Враховуючи вказані вимоги закону, беручи до уваги, що захисник підозрюваного у встановлений строк не міг подати вмотивовану апеляційну скаргу через необізнаність про мотиви ухвали суду, колегія суддів, з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважає за необхідне поновити строк апеляційного оскарження.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, колегія суддів зважає на те, що згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що в провадженні СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000419 від 22.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

24 вересня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та є достатньою для того, щоб на даному етапі кримінального провадження вирішити питання про застосування запобіжного засобу до цього підозрюваного.

Так, вірогідна причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами: заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом пред`явлення для впізнання особи за фотознімками; протоколом слідчого експерименту; висновком експерта №СЕ-19/104-23/16341-ПЧ від 10.05.2023; висновком експерта №СЕ-19/104-23/23437-ПЧ від 18.07.2023; висновком експерта №СЕ-19/104-23/23451-ПЧ від 17.07.2023; речовими доказами, отриманими під час досудового розслідування; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

З обставин, встановлених у судовому засіданні, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_6 в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів оцінює як безпідставні.

Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_6 ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, то його колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки Мо ОСОБА_15 небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, і за нього передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Крім того виправданими є висновки суду про можливість реалізації підозрюваним ризику впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження з огляду на характер інкримінованого злочину в рамках даного кримінального провадження, який є корисливим пов`язаний із заволодінням грошовими коштами шляхом зловживання довірою, а також з огляду на те, що останні ще не допитані судом.

Доводи апеляційної скарги щодо закінчення строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до повідомлення ОСОБА_6 про підозру, та про те, що останній за таких обставин не набув статусу підозрюваного, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР 22.02.2020 року за № 0000419.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2021 року, яка набрала законної сили та не є предметом даного апеляційного розгляду, строк досудового розслідування у ньому був продовжений до 08.06.2022 року.

Жодній особі до 24.09.2024 року у вказаному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру, станом на час апеляційного розгляду досудове розслідування у ньому не закінчене.

Відповідно до частини 1 статті 219 КПК України (в редакції до 31.12.2023 року), строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 219 КПК України (в редакції, чинній до 01.01.2024 року) передбачено, що строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить: дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

У відповідності до ч. 1 ст. 294 КПК України (в редакції, чинній до 01.01.2024 року), якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженим з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.

Згідно з ч. 8 ст. 615 КПК України (в редакції, чинній до 01.01.2024 року) у кримінальних провадженнях, в яких з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та на дату введення воєнного стану жодній особі не повідомлено про підозру, строк від дати введення воєнного стану до дати його припинення чи скасування не включається до загальних строків, передбачених частиною другою статті 219 цього Кодексу.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався.

Разом з тим, 01 січня 2024 року набув чинності Закон України № 3509-IX від 08.12.2023 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури», відповідно до положень якого порядок обчислення строків досудового розслідування у ч. 1 статті 219 КПК викладено в такій редакції: «Строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження».

Частину 1 ст. 294 КПК України, частину 2 ст. 219 КПК України Законом України №3509-IX від 08.12.2023 виключено.

Частиною 1 ст. 219 КПК України (в редакції, чинній з 01.01.2024 року) передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Пункт 20-8 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК передбачає, що положення частини першої статті 219 цього Кодексу в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» застосовуються до всіх кримінальних проваджень, досудове розслідування або судовий розгляд яких не завершено до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури».

Таким чином, нові правила обчислення строків досудового розслідування застосовуються до всіх кримінальних проваджень, досудове розслідування або судовий розгляд яких не завершено до 1 січня 2024 року.

Отже, з 01.01.2024 року КПК України не передбачено можливості продовження слідчим суддею строку досудового розслідування у кримінальному провадженні у випадку, якщо досудове розслідування кримінального правопорушення до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, яку виключено Законом України №3509-IX, натомість у відповідності до чинної редакції ч.1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється вже з моменту повідомлення особі про підозру.

Аналізуючи фактичні обставини справи з урахуванням вищенаведених положень кримінального процесуального закону, колегія суддів зважає на те, що станом на введення на території України воєнного стану, - 24.02.2022 року, - строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні тривав, будучи продовженим ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2021 року до 08.06.2022 року.

Відтак за правилами ч. 8 ст. 615 КПК України (в редакції, чинній до 01.01.2024 року), період часу з 24.02.2022 року у даному кримінальному провадженні не включається до строку досудового розслідування, а з 01.01.2024 року набрали чинності правила, за якими строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

Згідно матеріалів клопотання вбачається, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000419 від 22.02.2020 року підозру пред`явлено лише 24.09.2024 року та станом на час апеляційного розгляду досудове розслідування у ньому не завершено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не може погодитись із апеляційними доводами щодо збігу строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Отже, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22:00 години до 06:00 години, з покладенням відповідних обов`язків, дотримався вимог процесуального закону.

Колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4