Справа №592/2544/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/232/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

Іменем України

12 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/2544/24 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2024 про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчої судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчої про арешт майна відмовити, оскільки ні клопотання слідчої, ні ухвала слідчої судді не містять підстав для арешту майна, вилучені за місцем мешкання ОСОБА_9 мобільні телефони, планшети та ноутбуки були оглянуті в ході обшуку, будь-якої інформації, яка б свідчила про причетність його підзахисного до вчинення злочинів на них не виявлено, мобільний телефон iPhone Pro Max належить дружині ОСОБА_9 , а планшет сину, грошові кошти в національній валюті, євро та злотих, які вилучені з дитячої кімнати є заощадженнями 12 річного сина, причетність до злочину яких не перевіряється. Вилучені 14800 доларів США є спільними майном подружжя від продажу двох квартир, що підтверджується відповідними договорами. Матеріалами клопотання не доведене наявність законних підстав для арешту вилученого в ході обшуку майна, а заявлена слідчою як додаткова підстава для арешту майна (забезпечення цивільного позову) є необгрунтованою, оскільки ОСОБА_9 підозра не пред`явлена, що є необхідною умовою для арешту майна.

16.02.2024 до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про арешт майна, погодженим із прокурором Окружної прокуратури міста Суми звернулася ст. слідча СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обгрунтувала тим, що вона здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000032 від 07.02.2023 за ч. 4 ст. 190 КК, відомості про яке до ЄРДР були внесені за фактом того, що під приводом продажу неіснуючих товарів через мережу Інтернет з використанням електронно-обчислювальної техніки невстановлена особа вчиняє шахрайські дії відносно громадян України.

14.02.2024 в ході проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.02.2024 обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 , були виявлені та вилучені: мобільні телефони: Samsung Galaxy S21, з сім-картою НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 та Samsung Galaxy A70, ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 ; iPhone 12 Pro Max, ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , з сім-картою НОМЕР_8 ; iPhone 14 Pro Max ІМЕІ: НОМЕР_9 з сім-картою НОМЕР_10 ; VERICO ІМЕІ: НОМЕР_11 , ІМЕІ2: НОМЕР_12 ; VERICO ІМЕІ: НОМЕР_13 , ІМЕІ2: НОМЕР_14 ; VERICO ІМЕІ: НОМЕР_15 , ІМЕІ2: НОМЕР_16 ; банківські карти № НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 ; грошові кошти: номіналом 500 грн 18 шт., 1000 грн 14 шт., 200 грн 1 шт., 100 грн 1 шт., 50 грн. 1 шт., 20 грн 1 шт. поміщені до експертного пакунку PSP 1026732; грошові кошти: номіналом 500 грн 10 шт., 1000 грн 1 шт.; грошові кошти: злоті номіналом 100 3 шт., номіналом 50 2 шт., номіналом 20 2 шт., грошові кошти номіналом 50 євро 1 шт., 20 євро 1 шт., 10 євро 2 шт. грошові кошти 100 доларів США 1 шт., 20 доларів США 1 шт.; грошові кошти в сумі 14800 доларів США банкноти номіналом 100; чотири карти мікро- СД, два тримача до сім-карт та адаптер, носії інформації флеш карти в кількості 7 шт.; планшет чорного кольору Lenovo S/N: НОМЕР_20 (10); планшет чорного кольору Lenovo ТВ-Х103F; Ipad Pro imei: НОМЕР_21 з сім-карткою, яка знаходилась в ньому ; ноутбук НР білого кольору S/N: НОМЕР_22 з зарядним пристроєм.

Зважаючи на те, що вилучене в ході обшуку майно може бути використане як доказ в даному кримінальному провадженні, тому слідча просила накласти на майно арешт.

Ухвалою слідчої судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2024 вказане клопотання слідчої задоволене частково і накладений арешт на все вилучене 14.02.2024 в ході обшуку майно, окрім мобільних телефонів Samsung Galaxy S21, з сім-картою НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 та Samsung Galaxy A70, ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 . Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що існує необхідність збереження вилученого в ході обшуку майна з метою його збереження як речового доказу, визнавши при цьому недоведеним існування передбачених КПК підстав для арешту мобільних телефонів Samsung Galaxy S21 та Samsung Galaxy A70.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника власника майна ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1-2 ч. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК).

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а згідно ч. 3-4 цієї статті у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу; у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК. При цьому заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 1-2, 4 ст. 173 КПК).

Здійснивши розгляд клопотання слідчого про арешт майна та задовольнивши його частково, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про необхідність арешту частини вилученого майна, оскільки це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, внаслідок чого існує необхідність його збереження як речового доказу, що в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, приписам кримінального процесуального закону та належним чином вмотивовано.

Так, при вирішенні зазначеного вище питання слідчим суддею суду першої інстанції були дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно осіб (учасників кримінального провадження), а саме наявність правової підстави для арешту майна, можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000032 від 07.02.2023 за ч. 4 ст. 190 КК, відомості про яке до ЄРДР були внесені за фактом продажу неіснуючих товарів через мережу Інтернет з використанням електронно-обчислювальної техніки невстановленою особою, яка вчиняє шахрайські дії відносно громадян України.

14.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.02.2024 був проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 , в ході якого були виявлені та вилучені:

- мобільні телефони: Samsung Galaxy S21, з сім-картою НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 та Samsung Galaxy A70, ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 ; iPhone 12 Pro Max, ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , з сім-картою НОМЕР_8 ; iPhone 14 Pro Max ІМЕІ: НОМЕР_9 з сім-картою НОМЕР_10 ; VERICO ІМЕІ: НОМЕР_11 , ІМЕІ2: НОМЕР_12 ; VERICO ІМЕІ: НОМЕР_13 , ІМЕІ2: НОМЕР_14 ; VERICO ІМЕІ: НОМЕР_15 , ІМЕІ2: НОМЕР_16 ;

- банківські карти № НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 ;

- грошові кошти: номіналом 500 грн 18 шт., 1000 грн 14 шт., 200 грн 1 шт., 100 грн 1 шт., 50 грн. 1 шт., 20 грн 1 шт. поміщені до експертного пакунку PSP 1026732; грошові кошти: номіналом 500 грн 10 шт., 1000 грн 1 шт.; грошові кошти: злоті номіналом 100 3 шт., номіналом 50 2 шт., номіналом 20 2 шт., грошові кошти номіналом 50 євро 1 шт., 20 євро 1 шт., 10 євро 2 шт. грошові кошти 100 доларів США 1 шт., 20 доларів США 1 шт.; грошові кошти в сумі 14800 доларів США банкноти номіналом 100;

- чотири карти мікро-СД, два тримача до сім-карт та адаптер, носії інформації флеш карти в кількості 7 шт.;

- планшет чорного кольору Lenovo S/N: HA0ULJPC(10); планшет чорного кольору Lenovo ТВ-Х103F; Ipad Pro ІМЕІ: НОМЕР_21 з сім-карткою, яка знаходилась в ньому ;

- ноутбук НР білого кольору S/N: НОМЕР_22 з зарядним пристроєм.

Виявлене та вилучене майно постановою слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області визнане речовими доказами.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що арештоване майно не відповідає критеріям речового доказу, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки згідно приписів ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення; документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Тобто, речові докази це приєднані до кримінального провадження предмети, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або були об`єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, тобто всі предмети, які можуть бути засобами для розкриття кримінального правопорушення і виявлення винних або для спростування підозри (обвинувачення) чи пом`якшення відповідальності підозрюваного (обвинуваченого). Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи. Серед цих предметів можна виділити продукти злочинної діяльності (фальшиві гроші, продукти харчування тощо).

Предмети, що можуть бути речовими доказами, виявляються при огляді місця події, обшуку, виїмці та провадженні деяких інших слідчих дій. Їх можуть також принести до слідчих органів чи суду підозрюваний, обвинувачений, потерпілий та інші учасники процесу, будь-які громадяни. Речові докази повинні бути уважно оглянуті, по можливості сфотографовані, докладно описані в протоколі огляду і приєднані до кримінального провадження, зберігаються при кримінальному провадженні, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, слідства і суду або передаються для зберігання відповідному підприємству, організації чи установі. При передачі кримінального провадження від одного органу дізнання чи досудового слідства до іншого, а також при передачі кримінального провадження з одного суду до іншого, речові докази передаються разом із справою.

Установлені досудовим слідством фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК, які розслідуються в межах кримінального провадження № 0000032 від 07.02.2023, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане майно безпосередньо стосується предмета розслідування кримінального провадження, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК, що дає законні підстави для його арешту як речового доказу з метою його збереження.

Вирішуючи питання щодо об`єму (кількості), законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, неможливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного в ухвалі майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доводи апеляційної скарги про те, що мобільні телефони, планшети та ноутбуки були оглянуті в ході обшуку і будь-якої інформації, яка б свідчила про причетність ОСОБА_9 до вчинення злочинів на них не виявлено, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК, обставини вчинення якого розслідуються, стосується продажу неіснуючих товарів через мережу Інтернет з використанням електронно-обчислювальної техніки невстановленою особою, яка скоює шахрайські дії відносно громадян України, тобто ймовірно за допомогою відповідних технічних засобів, що потребує додаткового огляду вилучених мобільних телефонів, планшетів та ноутбуків.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо належності мобільного телефону iPhone Pro Max дружині ОСОБА_9 , а планшету сину, оскільки суперечать фактичним обставинам справи і не підтверджені відповідними доказами.

З аналогічних підстав є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги про належність грошових коштів, так як ці обставини підлягають перевірці в ході досудового розслідування, а не оголошення ОСОБА_9 повідомлення про підозру на даному етапі досудового розслідування не є обов`язковим для арешту вилученого під час обшуку майна.

Будь-яких доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вилученого майна, власником/володільцем майна чи його представником до суду апеляційної інстанції не надано, тому колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги щодо повернення майна.

У сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на зазначене у клопотанні слідчого майно, діяв у спосіб та в межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу також є необґрунтованими.

Необхідно зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2024 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000032 від 07.02.2023 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4