ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1742/23

Провадження № 11-кп/4820/510/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та Кам`янець-Подільським міськрайонним судом кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001341 від 29 серпня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 червня 2024 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає по АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, із базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:

- 17 грудня 2010 року вироком Малинського районного суду Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 04 лютого 2011 року вироком Радомишльського районного суду Житомирської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на два роки;

- 09 квітня 2013 року вироком Малинського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі (звільненого 18 лютого 2016 року після відбуття строку покарання);

- 25 липня 2017 року вироком Новоград-Волинського міського суду Житомирської області за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч .1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі (звільненого 08 серпня 2018 року після відбуття строку покарання);

- 18 грудня 2019 року вироком Баранівського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований щодо ОСОБА_6 , залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його затримання - з 29 серпня 2023 року, зараховано у строк покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 5257 грн. 83 коп.

За вироком суду, в період воєнного стану, введеного в Україні на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, 29 серпня 2023 року близько 13 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження (справа № 674/1940/23, провадження № 1-кп/674/174/23) та який 12 грудня 2023 року засуджений вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області за ч. 4 ст. 186 КК України (вирок суду набрав законної сили 12 січня 2024 року), за попередньою змовою між собою, маючи спільний злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, попередньо узгодивши між собою спосіб вчинення злочину та виконувані функції кожним з них , прийшли до території домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_3 , де ОСОБА_8 залишився поза межами домоволодіння на сторожі, а обвинувачений ОСОБА_6 шляхом вільного доступу через вхідні двері, які не були зачинені на замикаючий пристрій, проник в кімнату житлового будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав з кишені жакету потерпілої, який знаходився у шафі, наступні прикраси, які належать потерпілій ОСОБА_9 , а саме: золоту обручку 583 проби, вагою 3,05 грам - вартістю 5 000 грн. 73 коп.; золотий ланцюжок плетіння "Лав" 500 проби, вагою 1,85 грам вартістю 4 514 грн. 76 коп.; золотий хрестик "Розп`яття Ісуса Христа" 585 проби, вагою 0,53 грам вартістю 1 370 грн.; одну біжутерну сережку, інкрустовану штучним каменем "цирконій", загальною вагою 0,68 грам вартістю 25 грн.; золоту обручку 583 проби, вагою 8,75 грам вартістю 13 814,99 грн.; золоту каблучку перстень 583 проби, вагою 3,74 грам вартістю 6 278 грн. 81 коп.; золоту каблучку 583 проби, інкрустовану штучним каменем "цирконій", загальною вагою 7,11 грам вартістю 9152 грн.; золоту каблучку 583 проби, інкрустовану п`ятьма дрібними штучними каменями "цирконій", загальною вагою 6,08 грам вартістю 7709 грн.; срібну каблучку 875 проби, інкрустовану штучним каменем "цирконій", загальною вагою 1,79 грам вартістю 34 грн. 40 коп.

Незаконні дії обвинуваченого ОСОБА_6 щодо викрадення майна у вказаному житловому будинку були виявлені потерпілою ОСОБА_9 , яка усвідомлювала протиправний характер дій обвинуваченого, а останній, в свою чергу, усвідомлював, що його дії помічені та оцінюються потерпілою як відкрите викрадення її майна. Незважаючи на намагання потерпілої зупинити обвинуваченого ОСОБА_6 , останній разом з ОСОБА_8 та викраденим майном залишили місце події. Внаслідок вказаних злочинних дій обвинувачений ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заподіяли потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 47 899 грн. 69 коп.

Тим самим обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками «відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану».

Не погоджуючись з вироком, обвинувачений ОСОБА_6 , та його захисник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Не оспорюючи доведеність його вини та правильність кваліфікації дій, ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі просив пом`якшити призначене йому покарання.

Покарання вважає несправедливим, у зв`язку із надмірною суворістю.

Його співучаснику, який є організатором даного злочину, призначили покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Суд першої інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги, що обвинувачений визнав вину у скоєному, а потерпіла претензій до нього не має.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просив вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 червня 2024 року в частині призначення покарання ОСОБА_6 змінити та призначити покарання з урахуванням обставин, що його пом`якшують та істотно знижують тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Стверджує, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд не врахував такої обставини, що пом`якшує покарання, як добровільне відшкодування завданого збитку чи усунення завданої шкоди.

Поза увагою суду залишилося й те, що потерпіла жодних претензій до ОСОБА_6 не має та не наполягала на призначені йому суворого покарання.

Вважає, що обвинуваченому слід призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, із застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти їх задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, тобто у межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Наведених вимог суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 186 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Доводи апеляційних скарг про те, що призначене обвинуваченому покарання є надмірно суворим, не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 8 років позбавлення волі.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, місцевий суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, є тяжким.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у місцях позбавлення волі за вчинення умисних, корисливих злочинів, що підтверджується даними довідки про судимість. Однак, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, продовжив займатися злочинною діяльністю (т. 3, а.к.п. 205, 199-202).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують йому покарання не встановлено.

Врахувавши наведені обставини, місцевий суд прийшов до правильного висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначене йому покарання у виді позбавлення волі у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, є обґрунтованим.

Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст. 65 КК України та постанові Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, а також його цілям, передбаченим ч. 2 ст. 50 КК України, а саме: є пропорційною карою за вчинені злочини та достатнім для виправлення засудженого, а також зможе запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Твердження ж обвинуваченого про неврахування місцевим судом повного визнання ним вини спростовуються даними мотивувальної частини вироку, із яких вбачається, що місцевий суд, ухвалюючи рішення, врахував, що в судових дебатах та останньому слові ОСОБА_6 визнав свою провину та щиро покаявся.

Доводи захисника про неврахування місцевим судом такої обставини, що пом`якшує покарання, як добровільне відшкодування завданого збитку чи усунення завданої шкоди, є необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, у матеріалах справи наявна заява потерпілої, з якої вбачається, що інший співучасник кримінального правопорушення ОСОБА_8 (матеріали щодо якого виділенні в окреме провадження) відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду (т. 4, а.к.п. 134).

Жодних доказів, які б підтверджували, що обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував потерпілій ОСОБА_9 завдану шкоду, стороною захисту не надано, відсутні такі і в матеріалах справи. Окрім того, зазначене істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним та не свідчить про можливість його виправлення без відбування покарання реально.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи у потерпілої ОСОБА_9 було викрадено такі прикраси: золоту обручку 583 проби, вагою 3,05 грам, вартістю 5 000 грн. 73 коп.; золотий ланцюжок плетіння "Лав" 500 проби, вагою 1,85 грам, вартістю 4 514 грн. 76 коп.; золотий хрестик "Розп`яття Ісуса Христа" 585 проби, вагою 0,53 грам, вартістю 1 370 грн.; одну біжутерну сережку, інкрустовану штучним каменем "цирконій", загальною вагою 0,68 грам, вартістю 25 грн.; золоту обручку 583 проби, вагою 8,75 грам, вартістю 13 814,99 грн.; золоту каблучку перстень 583 проби, вагою 3,74 грам, вартістю 6 278 грн. 81 коп.; золоту каблучку 583 проби, інкрустовану штучним каменем "цирконій", загальною вагою 7,11 грам, вартістю 9152 грн.; золоту каблучку 583 проби, інкрустовану п`ятьма дрібними штучними каменями "цирконій", загальною вагою 6,08 грам, вартістю 7709 грн.; срібну каблучку 875 проби, інкрустовану штучним каменем "цирконій", загальною вагою 1,79 грам, вартістю 34 грн. 40 коп.

Із даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29 серпня 2023 року вбачається, що у ОСОБА_8 було вилучено 5 кілець із металу жовтого кольору, одну сережку із металу жовтого кольору, ланцюжок із металу жовтого кольору, хрестик із металу жовтого кольору, що зовні схожі на ювелірні вироби із золота (т. 3 а.к.п. 40-47)

Згідно із даними протоколу огляду від 29 серпня 2023 року під час огляду автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 та фактичним користувачем якого є ОСОБА_11 , було виявлено та вилучено каблучку із жовтого металу з червоним каменем.

Даними протоколів пред`явлення речей для впізнання від 30 серпня 2023 року підтверджується, що потерпіла ОСОБА_9 впізнала зазначені речі, що були вилучені в ході проведення слідчих дій, як такі, що їй належать та які були викрадені у неї 29 серпня 2023 року (т. 3, а.к.п. 146-148, 150-152, 154-156,158-160, 162-164, 166-168, 170-172,174-176, 178-180).

Отже, викрадені у ОСОБА_9 речі були вилучені під час проведення слідчих дій.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що така пом`якшуюча покарання обставина, як добровільне відшкодування завданого збитку чи усунення завданої шкоди, у даному кримінальному провадженні відсутня.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд не врахував, що потерпіла не має претензій до обвинуваченого та не наполягала на призначенні йому суворого покарання , апеляційний суд відхиляє, враховуючи наступне.

Як вбачається із технічного запису судового засідання від 11 грудня 2023 року на запитання прокурора до потерпілої про те, яке вона покарання просить призначити ОСОБА_6 , ОСОБА_9 відповіла, що покладається на розсуд суду (17 хвилина 40 секунд 17 хвилина 49 секунд файлу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 »).

Окрім того, відсутність претензій з боку потерпілої не є беззаперечними підставами для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.

Таким чином, місцевий суд врахувавши в сукупності усі обставини справи, правильно призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Посилання сторони захисту на необхідність призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Враховуючи відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання та має ряд судимостей, в тому числі і за вчинення умисних корисливих злочинів, колегія суддів не вбачає підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Що стосується тверджень обвинуваченого про те, що йому призначили покарання суворіше, ніж його співучаснику, то такі апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення

Таким чином, усі обставини, на які посилається сторона захисту в поданих апеляційних скаргах, були враховані судом першої інстанції під час призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Підстав для пом`якшення покарання, як того просять апелянти в своїх апеляційних скаргах немає.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: ОСОБА_1 .

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3