Справа № 344/5692/23
Провадження № 11-кп/4808/449/24
Категорія ч. 2 ст. 190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000112 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Окружної прокуратури м. Івано-Франківська ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 липня 2024 року, згідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді двох років обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. спричиненої злочином матеріальної шкоди.

Вирішено питання речових доказів,

за участю прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, що завдало значної шкоди потерпілому.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин. Так, в серпні 2022 року у обвинуваченого ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання довірою останнього, з котрим ОСОБА_7 був знайомий протягом тривалого часу. З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , не маючи наміру повертати отримані від ОСОБА_9 грошові кошти, упродовж серпня 2022 неодноразово в телефонних розмовах з ОСОБА_9 звертався до останнього з проханням надати йому грошові кошти в сумі 200 000 грн. 00 коп. зазначаючи, що вазані кошти є необхідними йому для закупівлі та подальшого продажу пального, після проведення яких у обумовлений термін всю суму грошових коштів він поверне ОСОБА_9 . Водночас, з метою викликати у ОСОБА_9 впевненість у вигідності надання грошей ОСОБА_7 , останній запевняв ОСОБА_9 , що при поверненні грошових коштів ОСОБА_9 отримає від ОСОБА_7 . певну грошову суму, як винагороду за свою послугу. Також, ОСОБА_7 , намагаючись увійти в довіру ОСОБА_9 , запевняв ОСОБА_9 у добросовісності та можливості реалізації своїх намірів, повідомляючи, що він є виконавчим директором по Івано-Франківській області у ТОВ «Паливно-Торгова Фірма «Укр-Петроль».

В подальшому, наприкінці серпня 2022 року обвинувачений ОСОБА_7 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном потерпілого шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїй дій, передбачаючи шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, не маючи наміру повертати грошові кошти ОСОБА_9 , під час чергової телефонної розмови з останнім, недобросовісно використовуючи довіру потерпілого, під приводом закупівлі та подальшого продажу пального, звернувся до ОСОБА_9 з проханням надати йому грошові кошти в сумі 200 000 грн. 00 коп., які пообіцяв повернути в повному обсязі із додатковою наперед невизначеною сумою грошей, як винагороду за послугу ОСОБА_9 , до кінця вересня 2022 року.

Потерпілий ОСОБА_9 , будучи переконаним у добросовісності намірів ОСОБА_7 у кінці серпня 2022 року, у денний час, поблизу приймального покою на території КНП «ОКЛ ІФ ОР», що у АДРЕСА_2 , не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_7 , добровільно передав грошові кошти в сумі 200 000 грн. 00 коп. обвинуваченому ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, до теперішнього часу грошові кошти в сумі 200 000 грн. 00 коп. потерпілому не повернув, а розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, тим самим незаконно заволодівши грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання довірою у розмірі 200 000 грн. 00 коп., завдавши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на зазначену суму.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати його невинуватим у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Кримінальне провадження закрити за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення.

Зазначає, що з ухваленим вироком він не згідний вважає себе таким який не вчиняв інкримінованого правопорушення, оскаржуваний вирок ухвалений з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню.

Пояснює, що на протязі тривалого часу він знайомий з ОСОБА_12 який знаючи що він працює директором ТзОВ «Паливно-Торгова Фірма «Укр-Петроль» і має можливість закуповувати талони на пальне по собівартості які в подальшому можна реалізувати за вищою ціною і таким чином на цьому заробити запропонував йому свої кошти щоб він допоміг йому заробити на пальному у зазначений спосіб. Погодившись з цим ОСОБА_12 передав йому 200000 грн. для придбання талонів. Однак задумане не було виконано до кінця, так як закуплені на АЗС Львівської області талони були заблоковані. Пізніше ОСОБА_7 звільнився з посади директора ТзОВ «Паливно-Торгова Фірма «Укр-Петроль» і по даний намагається звільнити заблоковані талони та повернути Глинському його кошти. Заволодіти грішми ОСОБА_12 не мав бажання, а закінчити почате не зміг через несприятливий збіг обставин. Має намір та шукає можливість повернути ОСОБА_12 його кошти.

Наголошує, що під час судового розгляду справи не було встановлено жодного доказу на те що під час отримання у потерпілого коштів він мав намір ними заволодіти.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років обмеження волі. В решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого внаслідок м`якості тa неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, безпідставно прийшов до переконання про наявність підстав для застосування при призначенні покарання положень ст. 75 КК України, не зваживши на повну відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Наголошує, що суд недостатньо врахував дані про особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення. Так, у кримінальному провадженні з приводу відомостей, що характеризують особу, встановлено, що ОСОБА_7 згідно наказу ТОВ «Паливно Торгова Фірма «Укр-Петроль» № 166 від 11 липня 2022 року був звільнений з роботи 11 липня 2022 року у зв`язку з втратою довіри. Однак, вказані негативні характеризуючі відомості відносно ОСОБА_7 залишились поза належною увагою суду. Тому, вважає недостатнім призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор під час судового розгляду подав клопотання, згідно якого він відмовився від апеляційної скарги відповідно до ст. 403 КПК України, апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення;

- обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_11 підтримали вимоги апеляційної скарги, з мотивів, викладених у ній.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор до закінчення апеляційного розгляду відмовився від апеляційної скарги, заперечення учасників проти закриття провадження у зв`язку з його відмовою від апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури м. Івано-Франківська ОСОБА_8 підлягає закриттю.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, вирок місцевого суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив та правильно дав оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину не визнав;

показанням потерпілого ОСОБА_9 який зазначив, що він давно знайомий з обвинуваченим. В 2022 році обвинувачений повідомив потерпілого, що в нього є певні проблеми і йому необхідно 200000 грн. для закупівлі паливно-мастильних матеріалів. Оскільки вони перебували в дружніх стосунках, потерпілий погодився позичити ОСОБА_7 такі кошти. Передача коштів відбувалася на автомобільній стоянці Івано-Франківської ОКЛ по АДРЕСА_2 в кінці серпня 2022 року. В подальшому обвинувачений почав затягувати з поверненням позичених коштів. При цьому, останній вказував різні причини неповернення коштів. Також, ОСОБА_7 повідомляв, що він є директором ТзОВ «Паливно-Торгова Фірма «Укр-Петроль» та надавав йому відповідну візитку, хоча, як вияснилось згодом, станом на серпень місяць 2022 року він вже не працював у згаданому товаристві. Коли потерпілий зрозумів, що обвинувачений, зловживаючи його довірою обманув його, заволодівши грошовими коштами, він звернувся в органи поліції з відповідною заявою. Потерпілий також в повній мірі підтримав заявлений ним цивільний позов, оскільки йому кошти не повернуто;

показанням свідка ОСОБА_13 , який працює лікарем Івано-Франківської ОКЛ зазначив, що приблизно в період серпень-вересень 2022 року він з потерпілим вийшли на вулицю біля приймального відділення Івано-Франківської ОКЛ. При цьому, потерпілий біля автомобіля зустрівся з обвинуваченим та передав йому пакет з грошовими коштами. Надалі свідок особисто чув, як потерпілий ОСОБА_9 неодноразово телефонував до обвинуваченого ОСОБА_7 та вимагав повернути йому 200 000 грн., які він позичив;

показанням свідка ОСОБА_14 , який працює лікарем Івано-Франківської ОКЛ, підтвердив, що наприкінці серпня 2022 року він бачив, як потерпілий ОСОБА_9 біля приймального відділення ОКЛ передавав поліетиленовий пакет з грошовими коштами обвинуваченому ОСОБА_7 . Надалі потерпілий неодноразово телефонував обвинуваченому з тим, щоб він повернув кошти в сумі 200 000 грн.;

протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10 січня 2023 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 заявив, що приблизно у кінці серпня 2022 року ОСОБА_15 шахрайським способом, шляхом обману, під приводом реалізації пального з метою отримання прибутку, незаконно заволодів грошовими коштами у сумі 200 000 грн.;

протоколу огляду місця події від 30 січня 2022 року з фото таблицями, з якого вбачається, що було оглянуто паркувальний майданчик по АДРЕСА_2 , який прилягає до прилеглої території Івано-Франківської ОКЛ, де потерпілий передав кошти обвинуваченому;

протоколу огляду речей і документів від 02 лютого 2022 року, згідно якого, було оглянуто мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S9», який був добровільно наданий потерпілим для огляду;

протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29 березня 2023 року, згідно якого вбачається, що свідок ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , що зображений на фото №1, як особу, який отримав грошові кошти від потерпілого ОСОБА_9 ;

протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29 березня 2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_14 також впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , що зображений на фото №1 за загальними ознаками зовнішності, як особу, який отримав грошові кошти від потерпілого ОСОБА_9 ;

протоколам тимчасового доступу до речей і документів від 23 березня 2023 року , на яких зафіксовано інформацію про телефонні з`єднання між номерами телефонів, якими користувалися потерпілий та обвинувачений.

Також суд першої інстанції під час судового розгляду дослідив оптичний носій інформації, який був добровільно наданий потерпілим на якому зафіксовані розмови обвинуваченого ОСОБА_7 з потерпілим в тому числі з приводу повернення коштів в сумі 200 000 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку саме ці докази, що містяться в матеріалах провадження, на підставі яких ним були встановлені фактичні обставини справи та які знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Конституцією України проголошується, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Для кримінального процесуального законодавства це означає, що воно має бути зорієнтоване на забезпечення можливостей здійснення учасниками судового провадження процесуальних прав і додержання законності під час його відправлення.

Послідовне і неухильне додержання на всіх стадіях кримінального судочинства норм кримінального процесуального законодавства України є однією з важливих умов здійснення закріпленого ст. 55 Конституції України права громадян на судовий захист від протиправних посягань.

Диспозиція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає відповідальність за шахрайство, що завдало значної шкоди потерпілому. Склад цього кримінального правопорушення характеризується з суб`єктивної сторони прямим умислом з корисливих мотивів.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 190 КК України полягає у заволодінні чужим майном шляхом обману або зловживання довірою.

Обман - повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виражатися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів тощо. У випадках коли для обману винний підробляє або використовує підроблений документ, потрібна кваліфікація за сукупністю статей 190 та 358 КК.

Зловживання довірою - це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах. Наприклад, винний входить у довіру до потерпілого і обіцяє йому допомогти купити машину, для чого потерпілий передає гроші, які винний привласнює.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, обвинувачений, який був тривалий час знайомий з потерпілим, зловживаючи його довірою, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 . Також, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого обвинувачений шляхом обману, повідомив потерпілого, що він є директором ТОВ «Паливно-Торгова Фірма «Укр-Петроль», що не відповідало дійсності.

Даних, що обвинувачений мав намір повертати грошові кошти потерпілому, в процесі судового розгляду так і встановлено не було, що додатково вказує на правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України.

Також, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні так і не надав доказів придбання ним талонів на пальне та відповідних квитанцій (касових чеків) в межах автозаправних станцій Львівської області. Затягування з поверненням коштів потерпілому та при цьому зазначення різних причин відтермінування повернення боргу також підтверджує вчинення обвинуваченим саме шахрайства.

Не надані такі документи й під час апеляційного розгляду.

Суд першої інстанції ретельно перевірив пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та прийшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 190 КК України у судовому засіданні доведена повністю, доводи останнього про те, що він не вчиняв злочин, а закупівля талонів на АЗС не була виконана через те, що талони були заблоковані і відповідно кошти через це не були повернуті потерпілому ОСОБА_9 суд розцінює, як спробу уникнути від кримінальної відповідальності, а її дії слід кваліфікувати як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінив зібрані докази в сукупності, дав їм належну правову оцінну та дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також враховував практику Європейського суду з прав людини, призначене покарання відповідає вимогам ст. 50 та ст. 65 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки суд діяв в межах закону та на підставі належності, допустимості та достатності доказів, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Суд першої інстанції, з урахуванням даних щодо особи ОСОБА_7 , з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, призначив покарання в межах, встановлених у санкції ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді 2 років обмеження волі та з урахуванням обставин, що характеризують особу обвинуваченого, який одружений, вперше притягується до кримінальної відповідальності, даних висновку органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі, дійшов висновку за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 вимоги ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням та покладенням на останнього обов`язків, передбачених до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що під час судового розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів, вважає, що в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 належить відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 403, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5