ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 Справа №607/18558/24 Провадження №1-кп/607/1899/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження №0000724, дані про яке 27.07.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, громадянки України, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, заміжньої, непрацюючої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2024 близько 21 год. 30 хв. у ОСОБА_3 , яка перебувала на дитячому майданчику у дворі житлового будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт з ОСОБА_5 , під час якого у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення фізичного болю ОСОБА_5 . Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення фізичного болю ОСОБА_5 , ОСОБА_3 25.07.2024 близько 21 год. 30 хв., перебуваючи на дитячому майданчику у дворі житлового будинку АДРЕСА_2 , підійшла до потерпілої ОСОБА_5 , яка в цей час сиділа на лавці, та схопивши за волосся, стягнула її на землю. Надалі, коли ОСОБА_5 підвелась та стояла напроти ОСОБА_3 , остання, діючи з єдиним умислом та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, правою рукою нанесла чотири удари в ділянку обличчя ОСОБА_5 , чим завдала їй фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень.

За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 126 КК України, визнала повністю та підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини його вчинення. Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 у вчиненому щиро розкаялася, відповідно до ст. 63 Конституції України від дачі показів відмовилася та просила суворо її не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суворо не карати обвинувачену ОСОБА_3 .

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись заслуховуванням пояснень потерпілої ОСОБА_5 з приводу міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 , а також стосуються речових доказів. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_5 з приводу міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , та дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченої, а також стосуються речових доказів, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, яке згідно з ч. 2 ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, не перебуває на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

Крім того, суд враховує поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 під час судового розгляду, яка наповнена критичною оцінкою вчиненого та висловленням жалю з приводу скоєного, а також демонстрацією готовності нести відповідальність за вчинене (повне визнання вини, належна процесуальна поведінка).

Окремо суд враховує й позицію щодо покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , висловлену потерпілою ОСОБА_5 у судовому засіданні, яка хоча і не має переважного значення при прийнятті рішення щодо покарання, втім не може бути залишена без належної уваги та оцінки і безумовно підлягає врахуванню в сукупності з іншими обставинами.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України.

Про необхідність призначення саме такого покарання, на переконання суду, свідчать ті обставини, що ОСОБА_3 вперше вчинила кримінальне правопорушення, щиро розкаялася у вчиненому, що свідчить про усвідомлення нею своїх протиправних дій, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання. У зв`язку з цим суд не знаходить підстав для застосування інших видів покарань, передбачених санкцією ч. 1 ст. 126 КК України, оскільки такі будуть явно несправедливими через суворість, зважаючи на особу обвинуваченої та обставину, яка пом`якшує її покарання.

На думку суду, за викладених обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, покарання у виді штрафу буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його меті та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не пред`являвся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, процесуальні витрати відсутні.

Долю речового доказу у даному кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України речовий доказ оптичний DVD-R компакт диск сірого кольору марки «Verbatium» з відеозаписом, який згідно з постановою дізнавача від 26.08.2024 постановлено зберігати при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000724 від 27.07.2024.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1