УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене 09.07.2024 у ході проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 6 (шість) купюр, схожі на долари США номіналом 100 доларів США кожна з наступними серійними номерами: HI28833881AI9, HK94241711BK11, HF92121247EF6, KB85669128QB2, CB92232845EB2, HF76698609CF6, загальною сумою 600 доларів США.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що Головним слідчим управлінням СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В рамках даного провадження 09.07.2024 на підставі повідомлення 4 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України № 14/4/1-10481 від 09.07.2024 про необхідність проведення невідкладних слідчих дій, проведеного обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , у ході якого виявлено та вилучено зазначене вище майно.

У свою чергу, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2024 отримана органом досудового розслідування 18.07.2024, а тому, існує необхідність у поновленні процесуального строку для подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, 09.07.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

Так, вищевказані предмети та документи постановою слідчого від 09.07.2024 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023 року.

Відтак, з метою забезпечення схоронності вказаних вище речових доказів, враховуючи, що з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно, яке 09.07.2024 вилучене під час проведення обшуку, відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди його вчинення, а також мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, існує потреба в арешті вказаного тимчасово вилученого майна.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав. Також додав, що вилучене у ході проведення обшуку за місцем проживання матері підозрюваного ОСОБА_6 майно, а саме грошові кошти, є знаряддям вчинення інкримінованих останньому кримінальних правопорушень та зберегли на собі його сліди. При цьому, звернув увагу, що ОСОБА_6 неодноразово отримував неправомірну вигоду, а відтак, вважає, що останній міг передавати такі грошові кошти матері чи зберігати за місцем її проживання, не повідомляючи останній про їх походження. Таким чином, з метою збереження речових доказів існує необхідність у накладенні арешту на вилучені грошові кошти.

Захисник ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання прокурора про арешт майна заперечував, вказуючи, що органом досудового розслідування не доведено, що вилучені грошові кошти у загальній сумі 600 доларів США мають відношення до розслідуваних в рамках даного кримінального провадження обставин. Більше того, такі кошти є особистими збереженнями матері підзахисного.

Вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши клопотання прокурора про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження №0001009 від 21.06.2023, слідчий суддя прийшла до таких висновків.

Як вбачається із клопотання прокурора ОСОБА_5 про арешт майна, Головним слідчим управлінням СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В рамках даного провадження 09.07.2024 з метою рятування майна проведено невідкладний обшук за місцем проживання матері ОСОБА_6 - ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено 6 (шість) купюр, схожі на долари США номіналом 100 доларів США кожна з наступними серійними номерами: HI28833881AI9, HK94241711BK11, HF92121247EF6, KB85669128QB2, CB92232845EB2, HF76698609CF6, загальною сумою 600 доларів США.

Постановою старшого слідчого в ОВС 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 від 09.07.2024 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023 року.

09.07.2024 злочинна діяльність ОСОБА_6 припинена співробітниками СБУ, останнього затримано відповідно до ст. 208, 615 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

У свою чергу, 16.07.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2024 вбачається, що слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, дозволу на вилучення виявленого у ході обшуку майна слідчим суддею, враховуючи положення ст. 168 КПК України, не було надано.

Так, згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, проводиться обшук.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Положення ч. 2 ст. 168 КПК України передбачають, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Враховуючи, що проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено до постановлення ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення такого обшуку, вилучене у ході його проведення майно має статус тимчасово вилученого.

Так, згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ч. 3 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Однак, клопотання про арешт майна прокурором подане до суду лише 19.07.2024 із проханням визнати причини пропуску процесуального строку поважними та поновити процесуальний строк на подачу такого клопотання, враховуючи ту обставину, що копія ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2024 про надання дозволу на проведення обшуку отримана уповноваженим слідчим у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023 лише 18.07.2024 року.

Так, згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2024, якою надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , отримана уповноваженим слідчим у даному кримінальному провадженні лише 18.07.2024, слідчий суддя приходить до висновку, що причина пропуску строку звернення із клопотанням про арешт майна є поважною, а тому, пропущений строк підлягає поновленню.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У свою чергу, статтею 171 КПК України визначено вимоги, яким повинне відповідати клопотання прокурора про арешт майна. Так, п. 3 ч. 1 ст. 171 КПК України закріплено, що у клопотанні повинні зазначатися документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. При цьому, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, як встановлено у ході дослідження клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження, останнє не містить документального підтвердження на обґрунтування належності підозрюваному ОСОБА_6 вилучених у ході проведення 09.07.2024 обшуку грошових коштів. При цьому, прокурором у клопотанні та безпосередньо у судовому засіданні не доведено слідчому судді зв`язок вилучених у матері підозрюваного - ОСОБА_10 грошових коштів із обставинами, що розслідуються в рамках кримінального провадження №0001009 від 21.06.2023 року.

Так, слідчий суддя сприймає твердження захисника ОСОБА_4 про недоведеність стороною обвинувачення вилучених грошових коштів із обставинами, що встановлюються в рамках кримінального провадження №0001009 від 21.06.2023 року.

У свою чергу, на переконання слідчого судді, постанова старшого слідчого в ОВС 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 від 09.07.2024 про визнання тимчасово вилученого 09.07.2024 у ході проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майна речовими доказами у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023 року носить суто формальний характер та не містить обґрунтування прийнятого слідчим рішення.

Слідчий суддя нагадує, що ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В даному випадку слід звернути увагу й на рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 р., у якому зазначено про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Отже, з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене прокурором у клопотанні майно, а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 22, 26, 170-173, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Поновити прокурору строк для подачі клопотання про арешт майна.

Клопотання прокурора про арешт на тимчасово вилучене 09 липня 2024 року у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголосити 30 липня 2024 року о 13 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1