Справа № 133/973/24
Ухвала

про закриття кримінального провадження

"27" серпня 2024 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 06.01.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця смт Бродецьке Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, не одруженого, освіта неповна середня, студента 2 курсу ДНЗ «Бердичівське вище професійне училище» який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участі сторін кримінального провадження

в режимі відеоконференції:

Прокурора Козятинського відділу

Хмільницької окружної прокуратури

Вінницької області ОСОБА_4 ,

Неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Законного представника обвинуваченого

начальника Служби у справах дітей

Глуховецької селищної ради Вінницької області ОСОБА_5 .

Захисника - адвоката ОСОБА_6

Неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

Законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2024 близько 18 години 00 хвилин по вулиці Перемоги в смт Бродецьке Хмільницького району Вінницької області, водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував автомобілем, марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку від с. Дубина Хмільницького району Вінницької області до центру смт Бродецьке Хмільницького району Вінницької області, не виконав вимог п.п. 2.3(б), 2.13, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України), не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, яка склалася на той момент, не впорався з керуванням транспортним засобом та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; який рухався попереду в попутному напрямку. /

Внаслідок наїзду автомобілем, пішоходу ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження.

Так, відповідно до п. 2.3 (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильність розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі.

Пунктом 2.13 ПДР України встановлено, що право на керування автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, може бути надано з 18-річного віку.

Пунктом 12.2 ПДР України водія зобов`язано у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості дотримуватись такої швидкості руху, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Пунктом 12.3 ПДР України водія зобов`язано у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до висновку судової автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/102-24/3639-ІТ від 26.02.2024, у дорожній обстановці, встановленій під час досудового розслідування, дії водія автомобіля марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України і невідповідність дій водія ОСОБА_3 зазначеним вимогам ПДР України перебуває у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 23 від 28.02.2024, у ОСОБА_7 виявлено ушкодження: закритий перелом правої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням, садна в ділянці лівого колінного суглоба та лівої стопи. Вказаний перелом за ознакою тривалого (понад 21 добу) розладу здоров`я відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (п.2.2.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95). Інші ушкодження - мали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше, як шість днів, за цим критерієм відносяться до легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95).

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , за участю законного представника обвинуваченого начальника Служби у справах дітей Глуховецької селищної ради Вінницької області ОСОБА_5 , в підготовчому судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив суду, що він дійсно керуючи автомобілем, марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_5, порушив правила безпеки дорожнього руху, у зв`язку із чим допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , як наслідок потерпілий отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. В скоєному щиро розкаюється, завдану потерпілому шкоду добровільно відшкодував у повному обсязі.

Також неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник-адвокат ОСОБА_6 звернулись до суду з письмовим клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності в зв`язку із примиренням обвинуваченого із потерпілим на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 звернулися до суду з письмовими клопотаннями про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку із тим, що вони з обвинуваченим примирились, обвинувачений ОСОБА_3 добровільно відшкодував заподіяну матеріальну та моральну шкоду. Претензій до обвинуваченого не мають.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні, з врахуванням позиції потерпілого та його законного представника, проти звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, та закриття кримінального провадження не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, заявлені клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 46 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» вбачається, що умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

У відповідності до ч. 3 ст. 285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, вперше притягується до кримінальної відповідальності, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, примирився з потерпілим та добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілому в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 зрозумілі роз`яснені судом наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, зважаючи на позицію потерпілої сторони, які просили звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням, суд оцінивши всі обставини у справі у їх сукупності, вважає за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрити кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 288 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Цивільний позов по даному кримінальному проваджені не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві не застосовувався.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України та Вінницького відділення КНДІСЕ МЮС за проведення дослідження обставин та механізму ДТП, електротехнічного, технічного стану ТЗ (висновок експерта № СЕ-19/102-24/3639-ІТ від 26.02.2024) становить 2650 гривні 48 копійок, які суд вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

За ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Водночас майнова відповідальність неповнолітніх має свої специфічні риси, обумовлені суб`єктом такої відповідальності - особа, яка не досягла 18 років. Така специфіка передбачена у ч.2 ст.1179 ЦК України, відповідно до якої, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником. За своїм характером відповідальність батьків та піклувальників неповнолітнього є додатковою, або субсидіарною. Її суть полягає в тому, що вищевказані особи відповідають перед потерпілим у тій частині, в якій не можуть відповідати самі неповнолітні через відсутність у них майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Разом з цим, ч.3 ст.1179 ЦК України передбачено, що обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функцію піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Згідно роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Виходячи із зазначених вимог закону, встановлених судом обставин, стягнення процесуальних витрат у справі на користь держави підлягає з неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 . За наявності у неповнолітнього ОСОБА_3 підстав, передбачених в ч. 2 ст. 1179 ЦК України, стягнення процесуальних витрат в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі підлягає з його батьків, а саме з ОСОБА_10 .

Арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10.01.2024 року, згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 46, 286 КК України, ст. ст. 100, 284, 285, 286, 288, 314 ч. 3 п. 2, 370-372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження № 0000023 від 06.01.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, - закрити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень 48 копійок.

За наявності у неповнолітнього ОСОБА_3 підстав, передбачених в ч.2 ст.1179 ЦК України, стягнення процесуальних витрат в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі підлягає з його батьків, а саме ОСОБА_10 .

Арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10.01.2024 року, а саме на автомобіль марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 , який було виявлено та вилучено 06.01.2024, під час проведення огляду місця події, - скасувати.

Речові докази по справі: автомобіль марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 20.05.1999 Козятинським МРЕВ УДАІ Вінницької області, ОСОБА_11 , а на праві користування належить ОСОБА_12 та переданий останньому на відповідальне зберігання, - повернути за належністю ОСОБА_12 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_1