УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року

м. Київ

Справа № 359/3977/24

Провадження № 51 - 5171 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2024 року, ОСОБА_5 засуджено за ст. 185 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік і покладено на неї виконання певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, вищезазначений вирок місцевого суду скасовано, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 4-1 КПК України.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа,

яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,

що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи

в обґрунтування кожної позиції.

Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України прокурор у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, незаконність та необґрунтованість судових рішень, проте

не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень статей

ст. 438 ч. 1, 412-413, цього Кодексу.

У поданій касаційній скарзі прокурор також не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду в силу ст. 419 КПК України, які конкретно порушення закону, на її думку, було допущено цим судом. Одночасно, вказуючи про недотримання вимог ст. 349 ч. 3 КПК України під час постановлення вироку, прокурор не зазначає, які доводи її апеляційної скарги залишились поза увагою апеляційного суду.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 без руху.

Встановити прокурору ОСОБА_4 п`ятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3