СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/6191/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного - ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000131, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255-1 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, українця, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2024 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000131, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255-1 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 29.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше серпня 2022 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території України, спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, організував та очолив стійке об`єднання, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників злочинної групи, а також злочинну спеціалізацію вказаної злочинної групи, при цьому, керуючись бажанням спільного здійснення тяжких та особливо тяжких злочинів на території Київської області, корисливою метою яких було протиправне особисте збагачення, шляхом заволодіння чужим майном шляхом шахрайства на території м. Біла Церква Київської області, а саме об`єктами нерухомості, які перебували у приватній та комунальній власності, що відбулося сплановано і під керівництвом ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_7 усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування організованої злочинної групи, яку він почав формувати у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше серпня 2022 року, обравши направленістю її діяльності - вчинення шахрайських дій з метою заволодіння об`єктами нерухомості на території м. Біла Церква Київської області, які перебували у приватній та комунальній власності. З метою забезпечення існування та функціонування організованої злочинної групи між її учасниками розробив єдиний план з розподілом функцій кожного з учасників групи.

Характерним було визначення способів і засобів конспірації та прикриття злочинної діяльності, і надання розробленому плану «законного» вигляду, який полягав у поданні до Сквирського районного суду Київської області позовних заяв із завідомо неправдивими відомостями про визнання права власності на майно, яке перебуває на території м. Біла Церква Київської області, яка не є територіально підсудною вказаному суду, після отримання рішення на користь учасників злочинного угрупування (позивачів), та реєстрації на них права власності відповідно до діючого законодавства, останні мали можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, з метою особистого збагачення шляхом реалізації вказаного майна.

Відповідно до вказаного плану, завданням і метою існування злочинної групи було заволодіння об`єктами нерухомості шляхом шахрайства з метою збагачення учасників групи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи необхідність залучення до організованої злочинної групи більшої кількості учасників для досягнення максимального злочинного результату та уникнення викриття правоохоронними органами, в невстановлений досудовим розслідування час та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ОСОБА_7 вирішив залучити до складу створеної ним групи раніше йому знайомих та довірених осіб - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, окрім того при необхідності та виникненні додаткових питань залучити інших осіб, які б сприяли вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками.

В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше серпня 2022 року, ОСОБА_7 спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, які мають відповідне соціальне положення та зв`язки для вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з заволодінням чужим майном шляхом шахрайства для прийняття участі у вчиненні запланованих ними злочинів, пов`язаних із заволодінням нерухомим майном шляхом шахрайства на території м. Біла Церква Київської області повідомив останнім свої наміри щодо механізму їх вчинення.

Отримавши від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб згоду на зайняття спільною злочинною діяльністю у складі організованої злочинної групи, ОСОБА_7 за покладеними на себе функціями її організатора та керівника, з метою підготовки до вчинення корисливих злочинів, дотримання співучасниками заходів конспірації для протидії викриттю правоохоронними органами, розробив загальний план, який на етапі створення групи довів її учасникам та за яким їх дії були направлені на досягнення єдиного злочинного результату. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, ОСОБА_7 залучив як учасників створеної ним організованої групи та співвиконавців вчинюваних ним злочинів, на яких поклав функції виконавців.

Стійкість організованої ОСОБА_7 групи, забезпечувалась за рахунок її стабільного складу, централізованого підпорядкування учасників, єдиних для всіх правил поведінки, планування злочинної діяльності, чіткого розподілу ролей та можливості взаємозаміни.

Відповідно до розробленого плану злочинних дій, завданнями і метою існування злочинної групи було заволодіння об`єктами нерухомості шляхом шахрайства на території м. Біла Церква Київської області, які перебували у приватній та комунальній власності.

Організована злочинна група, яку створив ОСОБА_7 з метою вчинення злочинів, характеризувалась стійкістю, що знайшло своє вираження у згуртованості та стабільності. Так, між учасниками групи були постійні внутрішні зв`язки. Між керівником групи та її учасниками існував високий рівень узгодженості дій, взаємодовіра, єдині правила поведінки, єдину систему вчинення кримінальних правопорушень з чітким розподілом ролей кожного з учасників групи тощо.

Так, зокрема, ОСОБА_14 , будучи активним учасником організованої ОСОБА_7 групи, та виконавцем, згідно розподілених ролей, особисто приймав участь у заволодінні чужим нерухомим майном шляхом шахрайства, створював всі умови для подальшого отримання прибутку від незаконного заволодіння нерухомим майном, вирішував проблемні питання з сусідами задля забезпечення розгляду цивільних позовів в суді, надавав документи, необхідні для заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, виступав в суді у якості «фіктивного» відповідача, щодо визнання права власності на спадкове майно по об`єктах нерухомості, якими організована ОСОБА_7 група заволоділа шахрайським шляхом.

Таким чином, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше серпня 2022 року по березень 2023 року учасники організованої групи заволоділи чужим майном шляхом шахрайства на території АДРЕСА_2 , а саме об`єктами нерухомості, які перебували у приватній та комунальній власності при наступних обставинах.

Суб`єктом права на відумерлу спадщину є територіальна громада міста Біла Церква Київської області в особі його органів місцевого самоврядування, що в свою чергу вказує на наявність у територіальної громади виключних майнових прав щодо майна, яке розташоване в АДРЕСА_2 , та щодо якого відсутні спадкоємці.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та невстановлені досудовим розслідуванням особи, реалізуючи свій злочинний намір, діючи згідно відведених їм в складі організованої групи ролей, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення шахрайським шляхом, за допомогою обману, заволоділи майновими правами на квартиру АДРЕСА_3 , вартість якої станом на 21.10.2022 становить 956 700,00 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є особливо великим розміром, тим самим заволоділи чужим майном шляхом обману на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , та невстановлені досудовим розслідуванням особи, реалізуючи свій злочинний намір, діючи згідно відведених їм в складі організованої групи ролей, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення шахрайським шляхом, за допомогою обману, повторно, заволоділи майновими правами на квартиру АДРЕСА_4 , вартість якої станом на 09.11.2022 становить 790 200,00 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є особливо великим розміром, тим самим заволоділи чужим майном шляхом обману на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, в особливо великих розмірах, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

17 липня 2024 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

19 липня 2024 року, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.09.2024 року включно, заборонивши ОСОБА_5 цілодобово залишати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 із покладенням на останнього в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.09.2024 року включно, обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Орган досудового розслідування зазначає, що двох місячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000131 від 29.03.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255-1 КК України закінчується 17.09.2024 року, однак закінчити досудове розслідування до зазначеної дати неможливо, у зв`язку із складністю провадження, крім цього потрібно виконати процесуальні дії, які потребують додаткового часу.

Постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто - до 17.10.2024 року.

За переконанням органу досудового розслідування, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни ним показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На даний час ризики, які враховувалися при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному не зменшилися.

Так, підозрюваний вину у інкримінованому йому злочині не визнає та не готовий співпрацювати з органом досудового розслідування.

Отже, у даному випадку підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Орган досудового розслідування вважає за доведене під час досудового розслідування те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, та є всі підстави вважати, що перебуваючи не під домашнім арештом підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На підставі викладеного просили продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування та покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічого домашнього арешту.

У судовому засідання підозрюваний підтримав заперечення свого захисника.

Частиною 1 ст. 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Повно та всебічно дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши прокурора, думку захисника та підозрюваного, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено мету застосування запобіжного заходу, яка полягає у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Також ч. 1 ст. 194 КПК України вказується, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зважаючи на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року (справа №759/14633/24) термін дії обов`язків, покладених судом відносно ОСОБА_5 визначено до 17.09.2024 року включно (а.с. 47, том 2).

Із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту орган досудового слідства звернувся 11.09.2024 року.

Зважаючи на викладене, клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту подано у строк, визначений ст. 199 КПК України.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 4, 5 ст. 199 КПК України).

17 липня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 37-43, том 2).

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року (справа №759/14633/24) застосовано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, до 17.09.2024 року включено.

Судом також встановлено, постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури від 10 вересня 2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000131 до трьох місяців, тобто до 17 жовтня 2024 року (а.с. 48-50, том 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. При цьому така підозра не може ґрунтуватися лише на тому, що особа вчинила в минулому правопорушення, навіть аналогічне. Таким чином, підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

Розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року, ЄСПЛ підкреслив також, що при визначенні «ступеня підозри» підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні особливої категорії злочинів».

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема:матеріалами тимчасового доступу до речей та документів до Сквирського районного суду Київської області відповідно до яких вище зазначене угрупуванням, шляхом надання неправдивої інформації заволоділо квартирами; Матеріалами тимчасового доступу до речей та документів до державного реєстратора Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_16 та до державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_17 ; Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 ; Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 ; Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 ; Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 ; Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Таким чином, при дослідженні матеріалів справи, доданих до клопотання, суд встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У поданому клопотанні слідчий зазначає, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 12-ти років, з конфіскацією майна, та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

2) ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України -полягає у тому, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники кримінального правопорушененя, місця зберігання речей та документів, що можуть бути використані як докази у справі, не встановлено осіб, тому ОСОБА_5 може знищити, сховати речі та документи, які мають доказове значення для вказаного провадження, зокрема, мобільні телефони, комп`ютери тощо, з яких здійснювалась переписка з особами, які вчиняли кримінальні правопорушення.

3) ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього та інших учасників групи, у зв`язку з чим останній матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

4) ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - виражається у тому, що на даний час невстановлені усі спільники ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

5) ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - виражається у тому, що на даний час ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів. Налагодивши звязки з особами для вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 знехтував принципами поведінки в суспільстві, моральними засадами, став на шлях діяння, яке є кримінально караним ОСОБА_5 з метою заробітку, шахрайським шляхом, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час не встановлене коло всіх потерпілих та співучасників вказаного правопорушення, тому ОСОБА_5 може вчиняти кримінальні правопорушення.

З даними доводами слідчий суддя погоджується, вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, зважаючи на наявні матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає доведеним, що заявлені ризики не зменшились, вони виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Неможливість обрання стосовно підозрюваного іншого запобіжного заходу обґрунтовується тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, та є всі підстави вважати, що перебуваючи не під домашнім арештом підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали не представилося можливим у зв`язку із складністю провадження, крім цього потрібно виконати процесуальні дії, які потребують додаткового часу.

Таким чином, суд вважає доведеним, що заявлені ризики не зменшились, вони виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді.

Аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» «Бойченко проти Молдови» § 142; «Худойоров проти Росії» § 173, але повинні містити вказівки на конкретні факти і особисті обставини заявника, які виправдовують його тримання під вартою «Алексанян проти Россії» § 179; «Рубцов і Балаян проти Росії» §§ 30-32.

Зважаючи на вищезазначені норми кримінального процесуального законодавства, практику європейського суду з прав людини, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки з урахуванням наведених обставин та встановлених ризиків, інший запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків до завершення досудового розслідування.

Таким чином, беручи до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, керуючись ст.ст. 2, 7, 176-179, 181, 193, 194 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000131, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255-1 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши йому цілодобово залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 17 жовтня 2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися цілодобово з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду, окрім випадків надання невідкладної медичної допомоги та при повідомленні про повітряну тривогу;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та / або місця роботи.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Ухвала слідчого судді діє до 17 жовтня 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді підлягає апеляційному оскарженню протягом п`яти днів з часу проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено і оголошено в приміщенні суду 13.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1