Справа № 463/9237/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/886/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 15 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 15 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Згідно оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_7 20 вересня 2023 року приблизно о 12 год. 00 хв. перебуваючи на сходовій клітці першого поверху у під`їзді будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, на ґрунті виниклих неприязних відносин, умисно наніс потерпілій ОСОБА_9 декілька ударів лівою ногою в ділянку правої гомілки та рукою штовхнув у ділянку обличчя, від чого потерпіла впала на підлогу. Внаслідок нанесених ударів, ОСОБА_9 отримала три синці на правій гомілці, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

На даний вирок суду захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, на виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення.

На підтримку своїх апеляційних вимог захисник покликається, що вирок суду є незаконним та неправосудним, допущено істотні порушення вимог КПК, висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд взяв до уваги показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перебувають у дружніх та родинних відносинах з потерпілою, і їх показання суперечать показанням обвинуваченого про те, в момент суперечки між ним та потерпілою жодних свідків не було. Крім цього, потерпіла у своїх показаннях також не вказувала про наявність будь яких свідків під час нанесення їй ударів обвинуваченим.

Також покликається на наявність об`єктивних сумнівів у показаннях цих свідків щодо фактичних обставин справи. Зокрема, свідок ОСОБА_10 зазначила, що бачила як обвинувачений на сходовій клітці наніс потерпілій декілька ударів по ногах, після чого ОСОБА_9 впала на підлогу а ОСОБА_7 втік Однак потерпіла та інші свідки вказували, що потерпіла впала внаслідок поштовху обвинуваченого а не його ударів погою. Свідок ОСОБА_11 зазначив, що під час події перебував у саду біля будинку та почув крики потерпілої, і побіг до входу в будинок де побачив як обвинувачений наносив удари ногою потерпілій. Проте з показів потерпілої та свідка ОСОБА_10 обвинувачений наносив удари потерпілій на сходовій клітці будинку, розташування якої в свою чергу повністю не оглядається з входу в зазначений будинок. Свідок ОСОБА_12 зазначив, що почув крики потерпілої, і побіг до входу в будинок де побачив як обвинувачений наносив удари ногою потерпілій, після чого вона впала на підлогу, однак свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вказували, що ОСОБА_7 заштовхнув ОСОБА_9 до її квартири. Свідок ОСОБА_13 зазначив, що після події обвинувачений пішов до своєї квартири, однак інші свідки вказували, що обвинувачений втікав.

Наголошує, що поза увагою суду залишився той факт, що за медичною допомогою потерпіла звернулась лише на наступний день після події. Крім того, вважає, що є сумнів у факті звернення ОСОБА_9 з заявою про кримінальне правопорушення до правоохоронних органів лише через 5 днів з моменту суперечки між останньою та ОСОБА_7 .

Також захисник вважає, що судом першої інстанції не було встановлено належних та достатніх доказів того, ОСОБА_7 вчинив дії, які складають об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки покази свідків, на які посилається суд є суперечливими і викликають, обґрунтований сумнів у їх достовірності.

Звертає увагу, що результати огляду хірурга та невропатолога, які наявні в матеріалах справи, були виписані в закладі охорони здоров`я на наступний день після подій, і відсутність відомостей про дій потерпілої з моменту суперечки з обвинуваченим та до моменту звернення потерпілої до закладу охорони здоров`я не можуть констатувати причиновий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками у формі тілесних ушкоджень потерпілої.

За таких обставин суд першої інстанціє притягнув ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів його винуватості, які не відповідають фактичним обставинам справи.

При апеляційному розгляді справи захисник підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів та просив таку задоволити.

Прокурор та потерпіла заперечили апеляційні доводи сторони захисту як безпідставні, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у заподіяння потерпілій ОСОБА_9 умисного легкого тілесного ушкодження.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, стверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні місцевого суду зазначила, що між нею та обвинуваченим протягом останніх десяти років постійно виникають конфлікти. Пояснила, що 20.09.2023, знаходячись у квартирі разом з ОСОБА_10 , яка прийшла до неї в гості, почула, що ОСОБА_14 у підвальному приміщенні рубає дрова. Тоді вона вийшла зі своєї квартири та зробила останньому зауваження, що він може пошкодити фундамент будинку. В цей час обвинувачений вибіг з підвального приміщення і почав її копати ногами по стегнах. На її слова припинити такі дії він не реагував. Зазначила, що під час нанесення ударів, він її сильно штовхнув, внаслідок чого вона вдарилася в одвірок дверей та впала на підлогу, після чого він пішов. Через деякий час вона викликала працівників поліції. Також вказала, що це не перший випадок нанесення обвинуваченим їй тілесних ушкоджень. Після цього випадку і по теперішній час між ними постійно виникають конфлікти, і як наслідок вона більше двадцяти разів викликала працівників поліції.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала наведені показання;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні місцевого суду пояснила, що осінню 2023 року, точної дати вона не пригадує, її запросила до себе в гості потерпіла. Знаходячись у квартирі потерпілої, вони раптом почули сильний стукіт. Тоді потерпіла вирішила вийти на сходову клітку. В цей час вона почула крики та вийшла в коридор, де побачила, як обвинувачений копав потерпілу, нанісши декілька ударів по ногах, після чого ОСОБА_15 впала на підлогу, а обвинувачений втік;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що у двадцятих числах вересня 2023 року, точної дати не пригадує, він з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 перебували в саду біля будинку. Раптом почув крик « ОСОБА_18 зупинися». В цей час він побіг до входу у будинок та побачив, як ОСОБА_14 копав ОСОБА_15 , бив її по руках, заштовхнув її у квартиру, після чого побіг до своєї квартири;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що у вересні 2023 року, точної дати не пригадує, він зі своїм тестем ОСОБА_19 знаходилися в саду біля будинку. Спочатку він почув якесь гупання, а потім крики потерпілої. Зазначив, що першим до будинку побіг ОСОБА_20 , а він за ним. Коли він, забіг до будинку, на сходовій клітці він побачив обвинуваченого зі спини, який ногою наніс удар в ногу ОСОБА_15 , сильно штовхнув її, внаслідок чого вона впала на підлогу. Після цього обвинувачений побіг наверх до своєї квартири;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що 19.09.2023 до нього зателефонувала ОСОБА_15 та попросила прийти на наступний день допомогти по господарству. 20.09.2023 він разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_16 знаходилися на вулиці біля будинку, почули крики ОСОБА_21 . В цей час вони побігли до будинку та він особисто бачив, як ОСОБА_14 наніс удари ОСОБА_15 в гомілку та стегно, штовхнув її в коридор квартири, після чого пішов до своєї квартири;

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.09.2023, згідно якого ОСОБА_9 повідомила, що 20.09.2023 приблизно о 12 год. 00 хв. на сходовій клітці першого поверху по АДРЕСА_1 , сусід ОСОБА_14 умисно наніс їй тілесні ушкодження, а саме: завдав 3-4 удари ногою в праву ногу, руку та тулуб, штовхав її та виражався нецензурною лайкою;

- даними довідки - огляду хірурга Другого медичного об`єднання Львова від 21.09.2023, згідно якої у ОСОБА_9 діагностовано забій іншої та не уточненої частини гомілки, стегна, грудної клітки справа. Цього ж дня невропатологом також проведено огляд потерпілої;

- даними висновку експерта № 809 від 26.09.2023, згідно якого при обстеженні ОСОБА_9 лікарями «Другого медичного об`єднання Львова» 21.09.2023 було встановлено діагноз: «Забій іншої не уточненої частини гомілки». Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілої виявлено 3 синці на правій гомілці, які утворились від дії тупого предмету або від контакту з таким, могли виникнути від удару ногою у вказану анатомічну ділянку нижньої кінцівки 20.09.2023, як вказано у постанові та потерпілою і відносяться до легкого ступеня тяжкості. Судово-медичних даних для відповіді на питання про черговість нанесення синців немає. Судово-медичних даних, які б давали підставу стверджувати про можливість виникнення синців внаслідок падіння з висоти власного росту немає;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 03.10.2023 з відеозаписом слідчої дії, за участі потерпілої ОСОБА_9 , згідно якого остання показала яким способом та за яких обставин обвинувачений ОСОБА_7 наніс їй тілесні ушкодження;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 03.10.2023 з відеозаписом слідчої дії, за участі свідка ОСОБА_10 , згідно якого остання показала яким способом та за яких обставин потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, локалізація та кількість ударів;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.10.2023 з відеозаписом слідчої дії, за участі свідка ОСОБА_11 , згідно якого останній показав яким способом та куди були нанесені удари потерпілій ОСОБА_9 , локалізація та їх кількість;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05.10.2023 з відеозаписом слідчої дії, за участі свідка ОСОБА_12 , згідно якого останній показав яким способом та за яких обставин потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10.2023 з відеозаписом слідчої дії, за участі свідка ОСОБА_13 , згідно якого останній показав куди були нанесені удари потерпілій ОСОБА_9 , локалізація та їх кількість;

- даними матеріалів звернень ОСОБА_9 на лінію служби 102, які підтверджують обставини, що потерпіла протягом останніх десяти років неодноразово зверталася до правоохоронних органів щодо протиправних дій ОСОБА_7 по відношенню до неї.

Апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що сукупність цих доказів повністю підтверджує вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки вони не викликають сумнівів у своїй правдивості та є належними і допустимими.

На переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які судом першої інстанції встановлені повно, та підтверджуються вищенаведеними доказами у своїй сукупності.

Всупереч апеляційним доводам сторони захисту, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги наведені вище показання потерпілої і свідків, та обґрунтував ними своє рішення, оскільки ці показання у повній мірі узгоджуються між собою та з іншими наведеними вище доказами.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що як потерпіла, так і допитані у справі свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, і жодними доказами, окрім показань самого обвинуваченого щодо обставин події, такі показання зазначених осіб не спростовуються та не ставлять такі під сумнів.

Водночас, показання самого обвинуваченого ОСОБА_7 у заперечення своєї вини у спричиненні потерпілій тілесних ушкоджень нічим об`єктивно не підтверджені.

Жодних доказів того, що вказані свідки, з огляду на їх родинні та дружні відносини, надали неправдиві показання щодо обставин заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, матеріали справи не містять, і такі суду апеляційної інстанції не представлено.

Апеляційні доводи захисника про те, що потерпіла у своїх показаннях не вказувала про наявність будь-яких свідків під час нанесення їй ударів обвинуваченим не спростовують висновки місцевого суду та жодним чином не впливають на враховані місцевим судом показання зазначених свідків.

Крім цього, відповідно до протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.09.2023 потерпіла ОСОБА_9 ще при подачі заяви про заподіяння їй обвинуваченим тілесних ушкоджень вказала про наявність конкретних очевидців події (т.1 а.с.77-79), з яким у подальшому на досудовому слідстві було проведено слідчі експерименти та допитано в якості свідків у судовому засіданні місцевого суду.

З огляду на сукупність досліджених та врахованих місцевим судом доказів, місцевий суд також обґрунтовано визначив, що у даному випадку окремі незначні неточності у показаннях свідків, на які вказує сторона захисту, не впливають на фактичні обставини справи, які, на переконання колегії суддів, встановлені місцевим судом повно.

При цьому, факт звернення потерпілої за медичною допомогою лише на наступний день після події не спростовує висновки місцевого суду та не ставить такі під сумнів, оскільки характер та локалізація виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень згідно довідки - огляду хірурга Другого медичного об`єднання Львова від 21.09.2023 та висновку експерта № 809 від 26.09.2023 у сукупності з іншими врахованими місцевим судом доказами підтверджують обставини спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій за обставин, встановлених місцевим судом, а також підтверджують вірність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України.

Колегія суддів не вбачає жодного сумніву у факті звернення ОСОБА_9 з заявою про кримінальне правопорушення до правоохоронних органів лише через 5 днів з моменту суперечки між останньою та ОСОБА_7 , як покликається сторона захисту.

Будь - яких обмежень щодо часу звернення потерпілої особи із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення нормами чинного законодавства не встановлено.

Таким чином апеляційні доводи захисника про невідповідність висновкам місцевого суду фактичним обставинам справи та недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за встановлених місцевим судом обставин, не знайшли свого підтвердженн6я при апеляційному розгляді справи.

При цьому, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарги не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м.Львова від 15 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: