УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 27.05.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 27.05.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, в якій заявник просить скасувати вказану постанову слідчого.

Дана скарга обґрунтована тим, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

В рамках даного провадження 15.03.2024 ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР в м. Києві із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Дана заява була отримана та зареєстрована уповноваженою особою ТУ ДБР в м. Києві 18.03.2024 за №9808/24-к.

19.03.2024 старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 була винесена постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023, яка скасована ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2024 року.

Так, на виконання вищезазначеної ухвали старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 повторно розглянуто заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023, за результатами якого 27.05.2024 останнім винесено постанову про відмову у задоволенні вказаної заяви, яка була направлена на поштову адресу ОСОБА_3 лише 08.07.2024, а отримана адресатом 16.07.2024 року.

Як далі зазначено у скарзі, ОСОБА_3 не погоджується із винесеною слідчим постановою, вважає її необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України. Відмова слідчого у визнанні його потерпілим з підстави недоведеності завданої шкоди не узгоджується із вимогами КПК України, оскільки нормативні положення останнього не містять обов`язку подання доказів заподіяння шкоди разом із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а її розмір встановлюється у ході здійснення досудового розслідування. У свою чергу, після внесення відомостей до ЄРДР слідчий повинен був провести ряд слідчих дій, які б дали змогу останньому війти висновку про заподіяння майнової та моральної шкоди ОСОБА_3 , однак такі дії останнім не проведено, що свідчить про упереджене та не всебічне досудове розслідування.

Заявник ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився. Разом з тим, до початку судового розгляду на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 , в якій останній подану раніше скаргу підтримує та просить проводити судовий розгляд по суті без його участі.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, враховуючи позицію заявника про можливість розгляду скарги у його відсутність, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу за відсутності заявника ОСОБА_3 .

Слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 чи інша уповноважена особа у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився. Жодних клопотань, утому числі й про відкладення, на адресу суду не надходило.

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності особи, бездіяльність якої оскаржується.

Ретельно дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя прийшла до таких висновків.

Згідно відомостей, які розміщені на офіційному сайті, ТУ ДБР у м. Києві наразі розташовано за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8 , що знаходиться в Шевченківському районі м. Києва.

Крім того, висновок про підсудність скарг на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Києві та відповідних кримінальних проваджень Шевченківському районному суду м. Києва міститься також і в ухвалах Київського апеляційного суду від 18 травня 2022 року у справі 761/46065/21, від 12 вересня 2023 року у справі №761/26962/23, від 12 червня 2024 року у справі №759/5542/24.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Однак, не зважаючи на те, що уповноваженого слідчого ТУ ДБР в м. Києві у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 було викликано належним чином, завчасно, зокрема і з метою вирішення питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва, останній в судове засідання не з`явився, жодних відомостей, з урахуванням яких можна було б дійти висновку про непідсудність вказаної скарги Шевченківському районному суд м. Києва, не надав.

Отже, враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 27.05.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, Шевченківському районному суду м. Києва та вважає за можливе розглядати вказану скаргу по суті.

Так, згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Як встановлено у ході судового розгляду скарги заявника ОСОБА_3 , Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

В рамках даного провадження 15.03.2024 ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР в м. Києві із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Дана заява була отримана та зареєстрована уповноваженою особою ТУ ДБР в м. Києві 18.03.2024 за №9808/24-к.

19.03.2024 старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 була винесена постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023, яка скасована ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2024 року.

Так, на виконання вищезазначеної ухвали старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 повторно розглянуто заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023, за результатами якого 27.05.2024 останнім винесено постанову про відмову у задоволенні вказаної заяви.

У свою чергу, вказана постанова від 27.05.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, була отримана ОСОБА_3 лише 16.07.2024, що підтверджується долученими до скарги матеріали.

Так, слідчий у своїй постанові від 27.05.2024 послався на те, що доводи ОСОБА_3 щодо процесуальних порушень працівників НАБУ та прокурорів САП під час досудового розслідування є передчасними та не містять достатнього обґрунтовування, а оцінка наведених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин буде надана судом безпосередньо під час судового розгляду. За результатами розгляду поданої ним заяви про вчинення кримінального правопорушення можна прийти до висновку, шо наведені у заяві обставини не містять достатнього обґрунтування щодо наявності підстав для визнання його потерпілим внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України. Відтак, підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 відсутні.

Проте, на переконання слідчого судді, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 року.

Слід зазначити, що ч. 5 ст. 55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина рішення слідчого, прокурора викладеного у формі постанови, повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, разом з тим, зі змісту постанови слідчого від 27.05.2024 не вбачається, які саме слідчі та процесуальні дії проведено органом досудового розслідування, за результатами яких слідчий дійшов висновку про наявність або відсутність підстав вважати ОСОБА_3 особою, якій завдано матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушеннями, за якими здійснюється кримінальне провадження №0000608 від 12.07.2023 року.

При цьому, слідчий суддя також бере до уваги той факт, що обґрунтування слідчого у постанові від 27.05.2024 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим є аналогічними до тих, що були викладені останнім у постанові від 19.03.2024, яка ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2024 була скасована.

Більше того, поза увагою слідчого залишився той факт, що дане кримінальне провадження відкрито за фактом ймовірного вчинення детективами НАБУ та прокурорами САП кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Відтак, аналіз диспозиції вказаної статті дозволяє прийти до висновку, що в даному провадженні наявний потерпілий, якому внаслідок перевищення влади або службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, завдано істотної шкоди. А тому, відмова слідчого у визнанні ОСОБА_3 потерпілим з підстави недоведеності заподіяння матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованим, а такий висновок слідчого на даній стадії досудового розслідування є передчасним.

Враховуючи наведене, постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 27.05.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 - задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 40, 55, 110, 303-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 27.05.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, - задовольнити.

Скасувати старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 27.05.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000608 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1