Справа № 639/7707/24
Провадження №1-кс/639/1587/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за клопотанням прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню 0001110 від 18.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло вищезазначене клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання зазначається, що У провадженні СВ ВП №1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001110 від 18.11.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Процесуальне керівництво за вказаним кримінальним провадженням здійснюється Новобаварською окружною прокуратурою м. Харкова.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.11.2024 о 10 год. 20 хв. за адресою м.Харків, вул. Планова, буд.34 відбулося зіткнення транспортних засобів Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та Mitsubishi Lanser д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 в результаті чого останні отримали тілесні ушкодження.

Невідкладно, слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_6 було проведено огляд місця події на місці дорожньо-транспортної пригоди за адресою АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено транспортні засоби «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 та «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_2 .

Фактичним власником транспортного засобу «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є Харківська обласна прокуратура, а фактичним власником транспортного засобу «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_7 (адреса реєстрації АДРЕСА_2 ).

Постановою слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 19.11.2024 вилучені в ході огляду місця події транспортні засоби «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 та «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_2 визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню та має доказове значення.

Повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначених речей можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.

З огляду на викладене, з метою збереження речових доказів, прокурор просить:

1. Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на вилучене в ході огляду місця події 18.11.2024, майно, а саме - транспортний засіб Mitsubishi Lanser д.н.з. НОМЕР_2 .

2. Визначити місцем зберігання вилученого майна на спеціалізованому майданчику для зберігання вилучених транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_3 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати клопотання без його участі.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, перевіривши доводи клопотання, приходжу до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001110 від 18.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, по якому жодній особі не повідомлено про підозру.

Згідно доданих до клопотання копій рапорту та протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригода від 18.11.2024 в цей день о 10 год. 20 хв. за адресою АДРЕСА_1 відбулося зіткнення транспортних засобів Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та Mitsubishi Lanser д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , в результаті чого останні отримали тілесні ушкодження.

Саме за вказаним фактом внесені відомості до ЄРДР за №0001110 від 18.11.2024.

Постановою слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 18.11.2024 вилучені 18.11.2024 в ході огляду місця ДТП транспортні засоби «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 та «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_2 визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.

За змістом ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

З приписів ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначалось вище, метою арешту автомобіля «Mitsubishi Lanser», д.н.з. НОМЕР_2 , сторона обвинувачення вказувала необхідність забезпечення збереження речового доказу.

Надаючи оцінку доводам сторони обвинувачення, слідчий суддя виходить з такого.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 6 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України - слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України - при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначалось вище, прокурор просить накласти арешт на майно в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001110 від 18.11.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

Частиною 1 статті 286 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Отже, обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, є наслідки у вигляді середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілого, а не будь-яких тілесних ушкоджень.

Через не долучення до клопотання належних доказів на підтвердження наявності (обґрунтованого припущення їх наявності) тілесних ушкоджень відповідного ступеню тяжкості у учасників ДТП, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.11.2024 по справі №639/7707/24 (провадження №1-кс/639/1333/24) клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню 0001110 від 18.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України було повернути прокурору для усунення відповідних недоліків.

28.11.2024 прокурор повторно звернувся до суду з відповідним клопотанням, що є предметом даного судового розгляду.

При цьому згідно доданих до клопотання копій медичних документів, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.11.2024, у водія ОСОБА_4 утворились садна та забої м`яких тканин голови, рвана рана/поріз правого крила носу, закритий перелом кісток носу, проходив лікування з 18.11.2024 по 25.11.2024, до праці 26.11.2024.

Отже, доданими до клопотання копіями медичних документів підтверджується лише спричинення ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) - п.п. 2.3.1. «а», 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008р., де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Враховуючи, що стороною обвинувачення не доведено належними доказами наявності достатніх підстав вважати (припускати), що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, в частині об`єктивної сторони цього злочину у вигляді суспільно небезпечних наслідків, а навпаки, спростовано це долученими до клопотання документами, на переконання слідчого судді, прокурором не доведено необхідності вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна автомобіля «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_2 .

При цьому сам лише факт визнання постановою слідчого від 18.11.2024 вказаного транспортного засобу речовим доказом не свідчить, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 132, 167-174 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню 0001110 від 18.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України відмовити.

Зобов`язати слідчого/прокурора після отримання копії ухвали негайно вжити заходи щодо повернення тимчасово вилученого майна автомобіля «Mitsubishi Lanser», д.н.з. НОМЕР_2 , його власнику/законному володільцю.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1