Справа №463/7660/24
Провадження №1-кс/463/6229/24
УХВАЛА

слідчого судді

23 серпня 2024 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

встановила:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту майна, арешт на яке накладено згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.03.2024, у кримінальному провадженні № 0000127 від 11.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, а саме просить: скасувати арешт на майно: автомобіль марки Volksvagen E-golf з д.н.з. НОМЕР_1 з VIN НОМЕР_2 , 2016 р.в., який на праві власності належить ОСОБА_4 та поміщений на арешт майданчик за адресою: с. Солонка, Львівський район, Львівська область.

Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.03.2024, у кримінальному провадженні № 0000127 від 11.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК накладено арешт на майно, що вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме автомобіль марки Volksvagen E-golf з д.н.з. НОМЕР_1 з VIN НОМЕР_2 , 2016 р.в. Так ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 31.12.2021, є законним власником арештованого автомобіля. Накладення арешту на автомобіль було необхідним для забезпечення кримінального провадження, а саме - для проведення на стадії досудового розслідування першочергових слідчих дій, таких як судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу, судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП, а також проведення додаткового огляду автомобіля за участі експерта-автотехніка з використанням криміналістичної техніки. На даний час щодо автомобіля виконані всі необхідні слідчі та процесуальні дії, проведені відповідні експертизи. Обставини, які були враховані слідчим суддею при накладенні арешту на майно, на даний час перестали існувати, а тому в подальшій забороні, зокрема користуватися майном не існує потреби. Окрім цього вважає, що подальше зберігання арештованого автомобіля на штрафному майданчику може завдати значних збитків автомобілю, призведе до негативного впливу на його технічний стан, а тому є підстави скасувати арешт майна хоча би в частині заборони користування цим автомобілем.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засідання подане клопотання підтримав, просив таке задоволити.

Слідчий у судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно та матеріали клопотання про скасування такого, слідча суддя дійшла до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого,третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000127 від 11.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК за фактом дорожньо-транспортної пригоди.

Під час досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000127 від 11 березня 2024 року слідство перевіряло обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 березня 2024 року. В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було оглянуто та вилучено автомобіль марки Volksvagen E-golf з д.н.з. НОМЕР_1 з VIN НОМЕР_2 , 2016 р.в, та майно. Вилучене майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, враховуючи те, що такі зберегли на собі можливі сліди кримінального правопорушення, проведення експертного дослідження даного транспортного засобу буде містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, він підпадає під ознаки речей, визначених у ст. 98 КПК України.

Постановою слідчого від 12.03.2024 вилучене в ході проведення огляду майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.03.2024, у кримінальному провадженні № 0000127 від 11.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в тому числі - автомобіль марки Volksvagen E-golf з д.н.з. НОМЕР_1 з VIN НОМЕР_2 , 2016 р.в, який на праві власності належить ОСОБА_4 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час судового розгляду встановлено, що слідчими Першого слідчого відділлу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000127 від 11.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК за фактом дорожньо-транспортної пригоди. Вказаний автомобіль визнанний речовим доказом в розумінні ст.84 КПК України.

Викладені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту вказаного автомобіля, який належать ОСОБА_4 відповідно до поданного клопотання на час розгляду клопотання про скасування арешту майна не відпали.

Окрім цього стороною захисту не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження щодо недоцільності подальшого застосування цього заходу забезпечення, а тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

постановила:

в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 15 год. 05 хв. 27.08.2024 року.

Слідча суддя ОСОБА_1