Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/571/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №295/13775/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 17.09.2024,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з часу фактичного затримання.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановлено до 12.11.2024 включно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю. При цьому, зазначає, що в ході розгляду клопотання сторона обвинувачення жодним чином не довела обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.162, ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України. В свою чергу, в додатках , які долученні до клопотання про обрання запобіжного заходу не долучено жодного доказу того, що ОСОБА_8 , має відношення до вчинення вказаних правопорушень. Також, стороною обвинувачення не обґрунтовано чому більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_8 , а наявність ризиків ґрунтується виключно на припущеннях. Так, ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від слідства не переконливий, так як останній в розшуку не перебував, закордонний паспорт відсутній, а тому, реальної можливості переховуватися як на території Держави України, так і за межами не має. Ризик впливу підозрюваним на свідків є неконкретизованими, так як основні слідчі дії в даному кримінальному провадження, а саме допити, огляди, вилучення речових доказів проведено, до матеріалів кримінального провадження залишилося долучити лише висновки судових експертиз, які проводяться за межами Житомирської області, саме тому підозрюваний не має реальної можливості та наміру незаконно впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний в силу дії ст.89 КК України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується виключно позитивно, на обліку в нарко-псих диспансерах не перебуває, є інвалідом 3 групи, що в своїй сукупності свідчить про той факт, що підозрюваний не є особою суспільно небезпечною та має міцні соціальні зв`язки. Посилаючись на зазначене, вважає, що в поведінці підозрюваного ОСОБА_8 , його способі життя в своїй сукупності відсутні ризики достатні вважати , що він може вчиняти дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора який заперечив щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження №295/13775/24, у провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0002884 від 15.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.162, ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством час, день та місці, однак не пізніше 16 години 00 хвилин 13 вересня 2024 року, раніше знайомі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , достовірно знаючи про запроваджений на території України воєнний стан, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, вступили у попередню змову, спрямовану на вимогу передачі майна, належного ОСОБА_10 , тобто до вчинення злочину, усвідомлюючи протиправність, караність своїх дій та передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки, домовившись про спільне його вчинення, прийшли до ОСОБА_10 за адресою його проживання, а саме до подвір`я будинку АДРЕСА_1 .

У вказаний день, час та місці, та за вказаних обставин ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, розподіливши між собою ролі, підійшли до ОСОБА_10 , який в цей час перебував у подвір`ї будинку за вищевказаною адресою, де ОСОБА_8 , за мовчазної згоди ОСОБА_9 , який знаходився поряд, почав вимагати повернення ніби-то раніше викраденого майна ОСОБА_10 , який цей факт заперечував, а саме: мобільного телефону та ланцюжка або повернення грошей на відшкодування завданої шкоди. На вимогу ОСОБА_8 ОСОБА_10 відповів, що йому з цього приводу нічого невідомо та призначив зустріч на 15.09.2024.

Так, не дочекавшись призначеної ОСОБА_10 зустрічі 14.09.2024 близько 21 год 55 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи спільно, умисно, за попередньою домовленістю групою осіб, приїхали на автомобілі марки «Alfa Romeo» д.н.з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 приїхали до місця проживання ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник спільний протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла ОСОБА_10 . З метою реалізації раніше спланованих та узгоджених злочинних дій, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, протиправно, за попередньою змовою групою осіб, з метою приховання своїх особистостей, одягнули заздалегідь заготовлені балаклави та постукали у вхідні двері квартири АДРЕСА_2 . На стук в двері, сестра ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , яка проживала разом із ним, відчинила вхідні двері до квартири. В цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою подальшого незаконного проникнення до приміщення зазначеної квартири, руками відштовхнули ОСОБА_11 від входу, таким чином застосувавши насильство відносно неї, і у такий спосіб, діючи всупереч ст. 30 Конституції України, що гарантує кожному громадянину право на недоторканість житла, протиправно, тобто без добровільної згоди власника, забігли до приміщення зазначеної квартири, там самим здійснили незаконне проникнення до житла ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В подальшому, продовжуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_10 , шляхом вимагання повернення ніби-то викраденого останнім мобільного телефону та ювелірних виробів, в одній із кімнат квартири за вищевказаною адресою, виявили ОСОБА_10 .

Надалі ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , з метою подолання опору ОСОБА_10 повалили його на підлогу та, використовуючи заздалегідь заготовлені кайданки, одягнули їх на руки ОСОБА_10 , після чого примусово, проти його волі, викрали його з квартири. В подальшому, застосувавши заздалегідь заготовлений перцевий балон «Ко FOB» ОСОБА_12 та ОСОБА_9 приснули ним в очі ОСОБА_10 , спричинивши таким чином останньому фізичного болю, та затягнули його до салону автомобіля марки «Alfa Romeo» д.н.з НОМЕР_2 на заднє сидіння. Одразу після цього, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , діючи умисно, протиправно, утримуючи ОСОБА_10 проти його волі у вищезазначеному автомобілі, повезли його у невідомому для нього напрямку до гаражного кооперативу «Маяк», що за адресою: м. Житомир, 1-ий проїзд Польового Майдану, 2.

Утримуючи ОСОБА_10 , під час руху у вказаному автомобілі, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою домовленістю, продовжуючи свої злочинні дії, із застосуванням фізичного насильства відносно ОСОБА_10 , порушуючи гарантовані положеннями ст.ст. 29, 33 Конституції України і ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» права і свободи останнього на недоторканість особи та свободу пересування, проти його волі відвезли ОСОБА_10 на зазначеному автомобілі під керуванням ОСОБА_13 до гаражного боксу № НОМЕР_3 , розташованого на території гаражного кооперативу «Маяк», що за адресою: АДРЕСА_3 , куди приїхали приблизно о 22 годині 00 хвилин. Прибувши за вказаною адресою, приблизно о 22 годині 05 хвилин ОСОБА_12 та ОСОБА_9 вивели ОСОБА_10 із салону автомобіля марки «Alfa Romeo» д.н.з НОМЕР_1 . після чого, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах запровадженого на території України воєнного стану, почали наносити одночасно вдвох хаотичні удари ногами по голові і тулубу потерпілого, висуваючи вимогу щодо повернення ніби-то раніше викраденого останнім майна, таким чином, застосовуючи відносно ОСОБА_10 насильство, яке є небезпечним для його життя та здоров`я, спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді лінійного перелому кісток носа, девіації носової перетинки праворуч, садна правої виличної ділянки, больового синдрому, яке продовжували до приїзду працівників поліції, які припинили їх протиправні дії.

14.09.2024 о 23 годині 05 хвилин (фактичний час затримання) ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

15.09.2024 ОСОБА_8 , в порядку ст. 278 КПК України, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Слідчий СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_14 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

Як убачається з матеріалів судового провадження №295/13775/24, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.162, ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначені кримінальні правопорушення.

В свою чергу, при вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.162, ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України. Апеляційні посилання сторони захисту на непричетність підозрюваного до інкримінованих діянь, є на даний час, безпідставними, за відсутності обґрунтованих доказів на спростування інкримінованого підозрюваному органом досудового розслідування.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання прокурора, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, як і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_8 , фактичні обставини їх вчинення, як і наслідки.

Як убачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.28 ч.2 ст.162, ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є нетяжкими та особливо тяжким - санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна (ч.4 ст.189 КК України).

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. В даному випадку, апеляційні посилання сторони захисту на ті факти, що останній розшуку не перебував, у нього відсутній закордонний паспорт, не можуть бути безумовними обставинами, які зводять до об`єктивного мінімума вище зазначений процесуальний ризик.

В даному випадку, є висока вірогідність і того, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на відповідних учасників провадження, зокрема, потерпілого, у тому числі й на зміст та обсяг їх показань та процесуальну поведінку; при цьому, такий вплив може здійснюватися безпосередньо чи опосередковано, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню.

Є і опосередковано доведеним процесуальний ризик можливості підозрюваним ОСОБА_8 вчинити інше кримінальне правопорушення. В даному випадку, слід взяти до уваги, фактичні обставини інкримінованих злочинних діянь, за результатам ретельно спланованих та підготовлених намірів, котрі призвели до примушуванні особи до вчинення відповідних дій із застосуванням насильства.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, те, що останній раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, не має сім`ї та утриманців, офіційно не працевлаштований, відповідно вік, стан здоров`я, як і стадію досудового розслідування.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, як і вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, навіть з урахуванням того, що підозрюваний в силу дії ст.89 КК України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується виключно позитивно, на обліку в нарко-псих диспансерах не перебуває, є інвалідом 3 групи (а.п.74-79), як і гарантії останнього дотримуватись належної процесуальної поведінки, апеляційний суд, знову ж таки, погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів запобігти вищевказаним ризикам

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 17.09.2024, якою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з часу фактичного затримання, з строком дії ухвали до 12.11.2024 включно, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :