У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 9 липня 2024 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_6

засуджний - ОСОБА_5

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 9 липня 2024 року відмовлено у задоволенні подання адміністрації Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить переглянути рішення суду першої інстанції та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із прийнятим рішенням, зазначає, що судом при розгляді питання про умовно-дострокового звільнення мають бути враховані обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, а саме щире каяття, крім того, звертає увагу, що вказана обставина врахована судом першої інстанції при ухваленні вироку.

Засуджений наголошує, що має на утриманні сина 2007 року народження, маму пенсійного віку та тяжкохвору бабусю, має тяжкі хвороби, а доводи прокурора про те, що він не довів свого виправлення нічим не підкріплені.

Відзначає, що всі порушення, а саме 4 догани, які він отримав у слідчому ізоляторі та одна сувора догана, яка отримана вже під час перебування в Державній установі «Казанківська виправна колонія (№ 93)» погашені.

Додає, що після останнього порушення, більш ніж за рік перебування у даній установі своїм ставленням до праці та поведінкою заробив 4 заохочення та жодного разу не порушив режим утримання.

Звертає увагу суду на те, що саме адміністрація установи направила подання про звільнення від відбування ним покарання, та вважає, що дана обставина підтверджує те, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

03.07.2024 р. до Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло подання адміністрації Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

З матеріалів провадження та характеристики від 27.06.2024 р. встановлено, що засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи призначене судом покарання, зарекомендував себе позитивно, до праці ставиться сумлінно, вимог режиму утримання не порушує, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, позитивно налаштований на реалізацію індивідуальної програми, в процесі її реалізації спостерігаються позитивні результати, має 4 заохочення у вигляді подяк та 5 стягнень, з яких 4 - у вигляді доган та 1 - сувора догана, які погашені у встановленому законом порядку.

Водночас, згідно з характеристикою від 29.09.2023 р., засуджений не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не здійснює за ними належного догляду, встановлений режим утримання порушує, у скоєному злочині не розкаюється, визначену судом міру покарання вважає суворою, у відносинах з представниками адміністрації ввічливий, проте виконує їх законні вимоги тільки під контролем, на профілактичному обліку не перебуває, загальноосвітній рівень не підвищує, участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає.

Крім цього, рішеннями комісії Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» від 30.10.2023 р. засудженому ОСОБА_5 відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення.

Врахувавши дані матеріалів провадження, оцінюючи в сукупності встановлені судом дані про особу засудженого, нестабільну поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, яка не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватись протягом всього строку відбування покарання, те, що в поведінці засудженого ОСОБА_5 . позитивні зрушення мають нестабільний характер, суд дійшов висновку, що на час розгляду подання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 відбуває покарання як засуджений 13.02.2023 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років 2 місяців позбавлення волі, початок строку: 18.01.2021 р., кінець строку 18.03.2025 р.

До цього, ОСОБА_5 , у період з 2002 року по 2020 рік 7 разів засуджувався за вчинення злочинів проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, до покарання у виді позбавлення волі, в тому числі зі звільненням від його відбування з випробуванням. Також, в період відбуття покарання до ОСОБА_5 неодноразово застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення.

На день розгляду судом першої інстанції подання адміністрації Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , останній, із призначених 4 років 2 місяців позбавлення волі, відбув 3 роки 5 місяців 22 дні.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом, до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.

Разом з тим, як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Так, з характеристики, затвердженої начальником Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» від 27.06.2024 р., вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 18.01.2021 р.

З 11.04.2023 р. відбуває покарання у Державній установі «Казанківська виправна колонія (№ 93)»,активно залучався до праці по благоустрою місць позбавлення волі, до виконання поставлених задач ставиться сумлінно, виконує своєчасно та якісно. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Встановлений режим утримання порушував, за що має ряд стягнень, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. Приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Засуджений ОСОБА_5 позитивно налаштований на реалізацію індивідуальної програми. Заходи її реалізації виконані в повному обсязі та в процесі її реалізації спостерігаються позитивні результати.

З вказаної характеристики вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як низький.

Водночас, криміногенними факторами, що сприяють підвищенню ризику вчинення засудженим повторного правопорушення є алкоголь, але засуджений має стійку мотивацію.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 27.06.2024 р., за час відбування покарання, засуджений ОСОБА_5 мав 4 заохочення (за сумлінне відношення до праці по благоустрою місць позбавлення волі) та 5 стягнень, які погашені в установленому законом порядку. Зокрема, 26.10.2021 р. за порушення режиму утримання накладено стягнення у виді догани; 09.11.2021 р. - за вилучення гральних карт, зарядного пристрою до мобільного телефону - догана; 27.01.2023 р. - за порушення режиму утримання - догана; 07.02.2023 р. - за відмову виходити з камери для переліку - догана; 22.05.2023 р. - за порушення режиму утримання - сувора догана.

Разом з тим, рішенням комісії Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» від 30.10.2023 р. засудженому ОСОБА_5 було в відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення.

Відповідно ст. 81 КК України, доводи апелянта про те, що існують обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, а також те, що він має на утриманні сина 2007 року народження, маму пенсійного віку та тяжкохвору бабусю, має тяжкі хвороби, не можуть бути підставою для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Наведені обставини, які підтверджені матеріалами судового провадження та особової справи засудженого, свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції в тій частині, що нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватись протягом всього строку відбування покарання, натомість, в поведінці засудженого ОСОБА_5 . позитивні зрушення мають нестабільний характер, а відтак він потребує подальшого виховного впливу в умовах ізоляції від суспільства.

За такого, апеляційний суд доходить висновку, що відмовляючи у задоволенні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України, для такого звільнення, та погоджується з його висновками в частині того, що на час розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому вважає, що підстав для скасування ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 9 липня 2024 року, про що просить апелянт, не вбачається.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 липня 2024 року про відмову в задоволенні подання адміністрації Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3