Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2024 у задоволенні скарги ОСОБА_6 , поданої в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноважених осіб (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (далі - ТУ ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення № 98294/9.1.4/15-24 від 09.07.2024, відмовлено.

Слідчий суддя погодився з висновками заступника директора ТУ ДБР у листі № 7490зкп/к/11-03-12449/244 від 24.07.2024, що заява не містить будь-яких обставин, що можуть свідчити про вчинення конкретними особами кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник заявника - Міністерства юстиції України - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою задовольнити скаргу на бездіяльність слідчого і зобов`язати уповноважених осіб (слідчого) ТУ ДБР внести відомості за заявою Міністерства юстиції України до ЄРДР.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що 09.07.2024 Міністерство юстиції України звернулося до ТУ ДБР із заявою, в якій повідомляло про можливе вчинення невстановленими особами правоохоронних органів кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 367 КК України, відносно ОСОБА_7 , внаслідок чого Державному бюджету України було завдано збитки (істотну шкоду) у зв`язку з виплатою ОСОБА_7 відшкодування в розмірі 146 081 гривня (еквівалент 4 000 євро) на виконання рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Романюк проти України». Заява була направлена відповідно до Порядку організації роботи щодо відшкодування збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3280/5 від 08.11.2011.

Так, ЄСПЛ розглянув справу «Романюк проти України» за заявою ОСОБА_7 та прийняв рішення, яким встановив порушення Державою Україна п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.3 Першого протоколу до Конвенції та зобов`язав сплатити заявнику 4 000 євро як відшкодування моральної шкоди. ОСОБА_7 у заяві вказував, що його тримання під вартою з 22.03.2013 по 29.03.2013 ґрунтувалося на свавільній постанові українських органів державної влади, на свавільність визнання недійсними результатів виборів 28.10.2012 у виборчому окрузі, скасування реєстрації його кандидатури на повторних парламентських виборах у певних округах 15.12.2013. Також заявник скаржився на те, що постанова про тримання його під вартою була політично умотивованою. ЄСПЛ дійшов висновку, що позбавлення заявника свободи не ґрунтувалося на обґрунтованій підозрі у вчиненні ним правопорушення і що скасування реєстрації його кандидатури було свавільним і непропорційним.

З огляду на те, що ЄСПЛ виносить рішення проти держави, а не конкретних фізичних/юридичних осіб та встановлює порушення Конвенції, яка є частиною національного законодавства України, Міністерство юстиції України не має можливості встановити, внаслідок чиїх саме дій завдано збитки Державному бюджету України та більш конкретні обставини вчинення вказаних дій. Водночас, відомості про підстави та правове обґрунтування винесення ЄСПЛ рішення проти Держави Україна у вказаній справі детально викладені безпосередньо у самому тексті, автентичний переклад якого було додано до заяви. В якості додатків до заяви про вчинення кримінального правопорушення Міністерством юстиції України було надано всі наявні документи, які могли бути використані як докази.

Представник вважає, що в заяві були зазначено конкретні обставини кримінальних правопорушень, які є хоча і неповними, але достатніми для внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування. Проте ТУ ДБР листом № 7490зкп/к/11-03-12449/244 від 24.07.2024 повідомило про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Вказана бездіяльність була оскаржена до слідчого судді, який погодився з висновками в листі.

Між тим, на переконання представника, приписи ч.1 ст.214 КПК України, у відповідності з якими слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, є імперативними і не передбачають права слідчого, прокурора не вносити відомості до ЄРДР. Якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, передбачених КПК України, то такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям провадження. Отже, як особа, бездіяльність якої оскаржується, так і слідчий суддя здійснили поверхневий та формальний аналіз заяви Міністерства юстиції України без вивчення в повному обсязі доданих матеріалів, що свідчить про незаконність ухвали.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження ухвали слідчого судді, поважність причин пропуску якого ОСОБА_5 . мотивує тим, що ухвала надійшла на електронну адресу Міністерства юстиції України лише 05.09.2024.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_8 і слідчий ТУ ДБР, які належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, не прибули. У заяві ОСОБА_5 просила розглянути апеляційну скаргу без участі представника Міністерства юстиції України, про причини неприбуття слідчого невідомо. А тому відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п.3 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 подала 06.09.2024, тобто з пропуском встановленого законом строку. Представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 , яка подала скаргу, викликалась в судове засідання, що підтверджується копією повістки про виклик та довідкою про доставку електронного документа в електронний кабінет, у зв`язку з чим строк оскарження ухвали обчислюється з дня її оголошення (а.с.34, 38). Разом з тим, представник участь у розгляді скарги не брала, і ухвала в електронному виді була надіслана Міністерству юстиції України в електронний кабінет 03.09.2024 (а.с.46). Оскільки виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, і апеляційна скарга була подана без невиправданої затримки, строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 09.07.2024 Міністерство юстиції України звернулося до ДБР із заявою № 98294/9.1.4/15-24 про вчинене кримінальне правопорушення, в якій просило внести до ЄРДР відповідні відомості, здійснити досудове розслідування та встановити осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких ЄСПЛ прийнято рішення проти України, з метою подання Міністерством юстиції України позову до винної особи.

У заяві йшлося про рішення ЄСПЛ у справі «Романюк проти України», зокрема, суть заяви ОСОБА_7 та висновки ЄСПЛ про порушення п.1 ст.5 Конвенції, ст.3 Першого протоколу до Конвенції щодо визнання недійсними результатів виборів 28.10.2012 у виборчому окрузі № 94 та скасування реєстрації заявника як кандидата на повторних парламентських виборах в окремих округах 15.12.2013, у зв`язку з чим зобов`язано державу-відповідача сплатити заявнику 4 000 євро.

Заступник директора ТУ ДБР листом № 7490зкп/к/11-03-12449/244 від 24.07.2024 повідомив про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки не встановлено будь-яких обставин, які можуть свідчити про вчинення конкретними особами кримінального правопорушення.

29.07.2024 представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 подала скаргу слідчому судді, в якій просила зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР внести до ЄРДР відомості за заявою та провести досудове розслідування.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя в ухвалі послався на підстави кримінальної відповідальності відповідно до ч.1 ст.2 КК України і погодився з висновками в листі заступника директора ТУ ДБР, зазначивши, що початок досудового розслідування без законних на те підстав є порушенням принципів верховенства права, законності та інших, передбачених ст.7 КПК України, а також вимог ч.2 ст.19 Конституції України, згідно з якими органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів з таким висновком погоджується і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У відповідності до вимог ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як правильно зазначив слідчий суддя, посилаючись на приписи цих норм, внесенню до ЄРДР підлягають відомості не з будь-якої заяви чи повідомлення, а лише з тих, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Достатніми відомостями є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення і підтверджують реальність його конкретної події (час, місце, спосіб та інші обставини).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян до кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Спрощена процедура початку досудового розслідування не означає, що, взагалі, відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки існує необхідність у перевірці змісту самої заяви.Отже, будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву не набуває статусу цього документа і її подання не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.

Міністерство юстиції України в особі заступника міністра ОСОБА_9 у заяві викладає зміст рішення ЄСПЛ у справі «Романюк проти України» і вказує, що в даному випадку збитки Державному бюджету було завдано в результаті дій невстановлених посадових осіб органів державної влади (зокрема, працівників правоохоронних органів та/або суду), які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 367 КК України. Однак метою подання заяви є встановлення осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких ЄСПЛ прийняв рішення проти України, з метою подання Міністерством юстиції України позову, що вочевидь суперечить загальним засадам та завданням кримінального провадження.

Отже, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 , поданої в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноважених осіб (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення № 98294/9.1.4/15-24 від 9 липня 2024 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3