Провадження № 1-кп/161/1250/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 26 вересня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001728 від 15.05.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с Веселе Луцького району Волинської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, зокрема:

08.06.2005 року вироком Луцького міського суду Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 18.12.2008 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. Звільнений по відбуттю строку покарання 01.10.2013 року;

- 18.12.2008 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. Звільнений по відбуттю строку покарання 01.10.2013 року;

- 23.06.2014 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 17.03.2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України, зараховано в строк з 28.05.2014 по 26.08.2014. Звільнений по відбуттю строку покарання 27.02.2019 року;

- 04.06.2019 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. Звільнений по відбуттю строку покарання 07.10.2020 року;

- 29.03.2021 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 28.09.2021 року на підставі ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- 18.08.2022 року вироком Маневицького районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 391, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць. Звільнений по відбуттю строку покарання 18.09.2023 ,-

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 14 травня 2024 року близько 20 години 55 хвилин, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, неодноразово продовженого у встановленому законом порядку, востаннє Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-IX від 08.05.2024, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, перебуваючи поблизу під`їзду №4 будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належний ОСОБА_6 велосипед марки «Fischer», вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/103-24/7021-ТВ від 30.05.2024 складає 4016 гривень 67 копійок, чим завдав потерпілій майнову шкоду на вказану вище суму.

Таким чином, ОСОБА_7 інкримінується таємне викрадення чужого майна, в тому числі вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованих йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно 14.05.2024 року будучи по бульвару Дружби Народів у місті Луцьку викрав велосипед, вартість якого не оспорює. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати. Завдані збитки відшкодовані, оскільки велосипед потерпілій повернутий.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_6 не з`явилася, однак попередньо подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, завдані збитки повністю відшкодовані, при призначенні покарання поклалася на розсуд суду.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяних збитків та незадовільний стан здоров`я.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд відносить рецидив злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України та роз`яснень п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційний злочин призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд враховує фактичну тяжкість вчиненого злочину, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, однак враховуючи особу обвинуваченого, який усвідомив незаконність вчинених ним дій, у вчиненому щиро розкаявся, дав детальні та вичерпні показання щодо обставин їх вчинення, завдані збитки відшкодовані шляхом повернення викраденого майна, потерпіла сторона претензій матеріального та морального характеру не має, при цьому, він має постійне місце проживання та реєстрації, інформації про негативну характеристику матеріали провадження не містять, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має незадовільний стан здоров`я, що, на думку суду, в своїй сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому вважає за можливе призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання, аніж передбачене законом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, однак у виді позбавлення волі, оскільки останній раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення в тому числі аналогічних злочинів проти власності, відбував реальну міру покарання, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.

Підстав для застосування положень ст.75 КК України, суд не вбачає, з урахуванням того, що , після звільнення з місць позбавлення волі протягом короткого часу обвинувачений знову вчинив злочин, належних висновків не зробив, що безумовно свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпечність

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а скасування арешту майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 необхідно залишити попередній домашній арешт, з метою запобігання ризику, передбаченому ст.177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишити попередній у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу.

Речові докази:

- диск для лазерних систем зчитування зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- велосипед із маркувальним позначенням на рамі «FISCHER» - залишити за належністю законному володільцю ОСОБА_6 ;

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2024 на речі та предмети, скасувати.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/103-24/7021-ТВ від 30.05.2024 в сумі 1893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) гривні 20 (двадцять) копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1