Номер провадження: 11-сс/813/1669/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001604, внесеного до ЄРДР 09 вересня 2024 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 09 грудня 2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, з урахуванням характеру інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, слідчий суддя, прийшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких вказують на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, з огляду на наступне:

- пред`явлене повідомлення про підозру є необґрунтованим, з огляду на відсутність доказів, окрім показів потерпілого;

- стороною обвинувачення не надано доказів необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено існування встановлених ризиків, що, в свою чергу, є обов`язковим критерієм при вирішенні питання при застосуванні запобіжного заходу;

- слідчий суддя залишив поза увагою, що підозрюваний має постійне місце проживання та позитивно характеризується, одружений, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимий.

Посилаючись на викладене, просять скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисники та підозрюваний у судовому засіданні підтримали апеляційні скарги та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, ухвалу суду першої інстанції вважав законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Приписами ст. 178 КПК України передбачено що, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до клопотання у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001604 від 09 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Як вбачається з клопотання слідчого, у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, але не пізніше 03.09.2024 у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який дізнавшись від мешканця м. Одеси ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про наявність в останнього усних вимог до колишнього пасинка ОСОБА_12 щодо повернення удаваного боргу у розмірі 60 000 доларів США, виник умисел на незаконне збагачення шляхом використання злочинної діяльності як джерела прибутку.

З цією метою ОСОБА_9 способом заробітку обрав діяльність, пов`язану із збиранням особистої та конфіденційної інформації стосовно ОСОБА_12 , створенням компрометуючих ОСОБА_12 та його членів сім`ї відомостей, розповсюдженням їх у мессенджерах, виказанням погроз застосування насильства щодо ОСОБА_12 та членів його сім`ї, а також виказанням останньому вимоги у передачі ОСОБА_11 грошових коштів в еквіваленті 60 000 доларів США.

Усвідомлюючи, що для належного та своєчасного виконання вищевказаного злочинного плану необхідне залучення людських ресурсів, ОСОБА_9 вирішив залучити до його реалізації свого знайомого - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким у подальшому вирішив діяти спільно, за попередньою змовою та з єдиним умислом, а також розподілом функцій кожного, залишивши за собою керівну роль.

Крім того, з метою отримання персональних даних щодо ОСОБА_12 , членів його сім`ї та близьких осіб, ОСОБА_9 залучив до реалізації виконання злочинного плану невстановлених на теперішній час працівників правоохоронних органів Одеської області, від яких отримав відомості з Державних баз даних, реєстрів, інформаційних систем та порталів, доступ до яких обмежений.

Згідно злочинного плану розробленого ОСОБА_9 , останній взяв на себе функції загального керівництва, комунікації із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , збору відомостей про ОСОБА_12 та членів його сім`ї.

У свою чергу ОСОБА_13 відведено функцію спостереження за ОСОБА_12 та членами його сім`ї, збирання фото- та відеоматеріалів стосовно ОСОБА_12 , створення компрометуючого контенту стосовно дружини ОСОБА_12 - ОСОБА_14 , розповсюдження такої інформації у групах та чатах мессенджера Телеграм, здійснення психологічного тиску за допомогою листування у мессенджері Телеграм, та виказання погроз застосування насильства у такому листуванні.

Так, 04.09.2024 о 19:00 у ході зустрічі між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 біля АЗС «Socar» по АДРЕСА_1 , останній виказав ОСОБА_12 вимогу у поверненні ОСОБА_11 грошових коштів у розмірі 60000 доларів США.

У ході зустрічі, задля створення у ОСОБА_12 враження, що він дійсно спілкується із працівником правоохоронного органу, ОСОБА_9 продемонстрував надруковану на аркушах паперу інформацію (персональні дані: анкетні та контактні відомості, дані про нерухомість, зареєстровані транспортні засоби, адреси мешкання, засоби зв`язку та сторінки у соціальних мережах) щодо членів сім`ї ОСОБА_12 та інших близьких осіб, серед яких сам ОСОБА_12 , його матір ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , колишня дружина ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_5 , малолітній син ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_10, колишні тесть ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_11 та теща ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_9 з метою передачі ОСОБА_12 грошових коштів, виказав останньому погрозу передачі вищезазначеної конфіденційної інформації членам етнічних злочинних угруповань.

У подальшому, у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, але не пізніше 24.09.2024, на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, з метою пригнічення волі ОСОБА_12 та примушування його до передачі грошових коштів, ОСОБА_9 та ОСОБА_20 вирішили застосувати психічний тиск до нього та членів його сім`ї шляхом створення та розповсюдження компрометуючої інформації, виказання погроз застосування насильства щодо ОСОБА_12 та його близьких осіб, пошкодження та знищення майна ОСОБА_12 .

З цією метою, 24.09.2024 о 10:44 ОСОБА_20 на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , згідно покладених на нього функцій, зателефонувавши на особистий мобільний номер телефону ОСОБА_14 , повідомив останній її персональні дані, а також дані її батька - ОСОБА_21 та матері - ОСОБА_22 , та виказав погрозу у вигляді прибуття на день народження її батька, для святкувати спільно із ними, та про необхідність повернення ОСОБА_12 позичених грошових коштів.

Одночасно з цим, ОСОБА_20 з метою пригнічення волі ОСОБА_12 , залякування останнього та примушування його до передачі грошових коштів, повідомив ОСОБА_14 про можливість направлення її фотографій з прогулянки у парку із сином, тим самим переконавши останню про спостереження за ОСОБА_12 та членами його сім`ї.

У подальшому, у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, але не пізніше 25.09.2024, з метою примушування ОСОБА_12 до передачі грошових коштів, ОСОБА_20 та ОСОБА_9 , на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, розмістили у групі в мессенджері Телеграм « ІНФОРМАЦІЯ_7 » ( ІНФОРМАЦІЯ_8 оголошення про надання ОСОБА_14 інтимних послуг, закріпивши у оголошенні про це її особистий мобільний номер телефону НОМЕР_1 та фотографії, які він отримав з її персонального профілю у вказаному мессенджері, після чого ОСОБА_14 почали надходити повідомлення від сторонніх осіб з пропозицією вступу у інтимні стосунки за грошову винагороду.

Одночасно з цим, ОСОБА_20 та ОСОБА_9 , з метою здійснення психологічно насильства на ОСОБА_12 та членів його сім`ї, та примушуванням його до передачі грошових коштів почали розсилати посилання на зазначене оголошення іншим особам, у тому числі батьку та матері ОСОБА_14 , із зазначенням у коментарях про те, що у ОСОБА_12 проблеми.

Надалі, 25.09.2024 о 23:02, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_20 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, надіслали батьку ОСОБА_14 - ОСОБА_21 повідомлення у мессенджері Телеграм, у якому повідомили останньому, із застосуванням ненормативної лексики, що ОСОБА_12 та його дружина винні грошові кошти, та виказали погрозу пошкодження та знищення майна останнього - автомобіля та житлового будинку.

У цей же день, 25.09.2024 о 23:02 ОСОБА_20 та ОСОБА_9 на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану діючи за попередньою змовою групою осіб, надіславши матері ОСОБА_14 - ОСОБА_22 повідомлення у мессенджері Телеграм із створеним дублікатом аккаунту ОСОБА_14 та її фотографіями у даних контакту, повідомили про надання останньою інтимних послуг з метою збору грошових коштів на подарунок батьку.

У подальшому, 29.09.2024 ОСОБА_20 почав слідкувати за переміщенням ОСОБА_12 , його дружини ОСОБА_14 та малолітнього сина ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та слідкуючи за ними, о 12:30 прибув до парку «Перемоги» у м. Одесі, який знаходиться між вулицями проспект Шевченка, вул. Маршала Говорова та вул. Академічна.

Перебуваючи за вказаною адресою, вчиняючи свої дії конспіративно та з укриттям від оточуючих своїх дійсних намірів, ОСОБА_20 , продовжуючи вести спостереження, використовуючи особистий мобільний телефон здійснив фотофіксацію прогулянки ОСОБА_12 , його дружини ОСОБА_14 малолітнього сина ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та транспортного засобу останніх -BMW 530E

Після цього, 29.09.2024 о 13:18 продовжуючи протиправні дії, направлені на залякування ОСОБА_12 подальшим застосуванням насильства щодо нього та його близьких родичів, примушуванням останнього до передачі грошових коштів, ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , згідно покладених на нього функцій використовуючи у мессенджері Телеграм сторінку, яку він створив із використанням фотографій ОСОБА_14 та її анкетних даних, надіслав останній повідомлення із раніше виконаними фотографіями прогулянки ОСОБА_12 та членів його сім`ї, написавши погрози застосування насильства та знищення майна - автомобіля ОСОБА_12 , неможливості ведення нормального способу життя та вчинення невідомими особами дій щодо завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_14 .

Цього ж дня, о 21:35 продовжуючи протиправні дії, направлені на залякування ОСОБА_12 подальшим застосуванням насильства щодо нього та його близьких родичів, примушуванням останнього до передачі грошових коштів, ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , згідно покладених на нього функцій, використовуючи мессенджер Телеграм, надіслав матері ОСОБА_14 - ОСОБА_22 , повідомлення із раніше виконаними фотографіями прогулянки ОСОБА_12 та членів його сім`ї, написавши погрози застосування насильства у вигляді вчинення невідомими особами дій щодо завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_14 , а також зазначив на ведення постійного спостереження за ОСОБА_14 та необхідність сплати ОСОБА_12 позичених грошових коштів

Будучи пригніченим, заляканим діями ОСОБА_20 та ОСОБА_9 , побоюючись за власне життя та життя близьких осіб, ОСОБА_12 вимушено погодився про передачу грошових коштів, про що 08.10.2024 о 13:00 у ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_9 .

У подальшому, 11.10.2024 о 12:00 ОСОБА_12 на виконання вимог ОСОБА_9 , зателефонував останньому та повідомив про наявність грошових коштів у розмірі 25000 доларів США. У свою чергу, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_20 , згідно єдиного злочинного плану, повідомив ОСОБА_12 про необхідність прибуття за адресою: АДРЕСА_2 , до готелю «Чорне море», де його буде чекати ОСОБА_11 .

Цього ж дня, о 13:00 ОСОБА_12 , виконуючи вказівки ОСОБА_9 , прибув за вищезазначеною адресою, де його очікував ОСОБА_11 . У ході зустрічі, ОСОБА_12 повідомив про можливість передачі частини грошових коштів у розмірі 25000 доларів США, при отриманні гарантій щодо припинення переслідування його та членів його сім`ї, погроз знищення чи пошкодження майна, та погроз завдання шкоди здоров`ю членам його сім`ї. На вказане ОСОБА_11 відповів ствердно, проте повідомив, що ОСОБА_12 необхідно буде передати ще 35000 доларів США.

Після чого, ОСОБА_12 передав ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 25000 доларів США, а ОСОБА_9 та ОСОБА_13 було затримано працівниками правоохоронних органів.

За вищевикладених обставин, 12.10.2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, погрозою пошкодження чи знищення їхнього майна, розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання) , вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, з огляду на те, що ґрунтується виключно на показаннях потерпілого, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом прийняття заяви ОСОБА_12 про злочин від 09.09.2024; протоколом допиту ОСОБА_24 у якості свідка від 09.09.2024; протоколом допиту ОСОБА_12 у якості потерпілого від 12.10.2024; протоколом допиту ОСОБА_14 у якості свідка від 24.09.2024; протоколом додаткового допиту ОСОБА_14 у якості свідка від 30.09.2024; протоколом огляду телефону ОСОБА_14 від 30.09.2024; протоколом огляду місця події від 11.10.2024; протоколом затримання ОСОБА_9 від 11.10.2024; протоколом затримання ОСОБА_13 від 11.10.2024; протоколами НСРД у вигляді спостереження за особою, з яких скасовано грифі секретності.

Враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, які узгоджуються з наведеними рішеннями ЄСПЛ, слідчий суддя, не вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, доведеність його вини, належність та допустимість наданих стороною обвинувачення доказів, виходячи лише з фактичних даних, що містяться у матеріалах, доданих до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри, тобто про ймовірне вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, які обумовлені наступним:

- ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, та, розуміючи, що за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення її може бути призначене покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. На переконання апеляційного суду, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.У справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Отже, є безпідставними доводи захисників про те, що тяжкість покарання не може сама по собі бути виправданням тримання під вартою. Водночас, в п. 58 рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови» («Becciev v. Moldova») ЄСПЛ зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Тому, апеляційним судом було ретельно вивчено особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше до кримінальної не притягувався, однак, відносно якого перебуває на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси два обвинувальних акта за ч. 3 ст. 368 та ч. 2 ст. 194 КК України, офіційно непрацевлаштований, у власності нерухомого або рухомого майна немає. Крім того, очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у підозрюваного ОСОБА_9 збільшуються можливості для ухилення від органів досудового розслідування та суду;

- на даний час досудове розслідування зазначеного кримінального провадження триває, наразі не зібрані всі докази, які мають суттєве значення для цього кримінального провадження і можуть викривати причетність інших осіб у розслідуваному кримінальному правопорушенні, що свідчить про високу ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на приховування, спотворення чи знищення відомостей, які мають суттєве значення для цього кримінального провадження використовуючи знайомства у правоохоронних органах;

- ураховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд зможе обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто, якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею або отриманими у порядку, визначеному ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України). Наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, а тому потерпілий та жоден зі свідків не допитані судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів. За таких умов, достатньо ймовірний ризик впливу ОСОБА_9 на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні;

- обставини та характер вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, свідчить про ймовірний високий рівень підготовки, схильність та здатність підозрюваного приховувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами, тому існує висока ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню;

- у Приморському районному суді м. Одеси розглядається два обвинувальні акта за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 194 КК України, що свідчить про схильність останнього до протиправної поведінки та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_9 , більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Слідчий суддя належним чином вмотивувавши рішення, з огляду на вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статями 24, 176, 177, 178, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409,419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001604, внесеного до ЄРДР 09 вересня 2024 року,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4