Справа № 215/3704/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі в залі судового засідання № 3 клопотання прокурора про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернівського районного суду м.Кривого Рогу на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000218 від 08.03.2024 року стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.03.2024 було обрано обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено до 20.10.2024.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів, у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ст.177 КПК України: можливість переховуватися від суду, можливість продовження злочинної діяльності, а також можливість впливу на потерпілого та свідків, які ще не допитувалися, та можливість перешкоджання кримінальному провадженню шляхом неявки до слідчого, прокурора та суду. Просить під час вирішення клопотання врахувати особу обвинуваченого, який вважається раніше не судимим, однак раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, що свідчить про можливість вчинення ним нового умисного злочину та про можливість здійснення тиску на потерпілого та свідків, які ще не допитувалися судом, тому вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, просить клопотання задовольнити, продовжити строк тримання під вартою ще на 60 днів.

Потерпілий ОСОБА_4 просить продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечує проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечує проти продовження строку тримання під вартою, вважає клопотання не обґрунтованим та вказує на відсутність ризиків, на які посилається прокурор, тому просить в задоволенні клопотання відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід , а саме цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.331 КПК України , під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того,стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Так, при вирішенні даного клопотання, суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1ст.177 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, в якому він обвинувачується та за яке передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, враховує можливість незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Також, суд враховує особу обвинуваченого, який працює, розлучений, має сина ОСОБА_7 , 2009 р. народження, має постійне місце мешкання, де мешкає разом із матір`ю, однак на думку суду наявність міцних соціальних зв`язків не є виключним стимулюючим фактором для запобігання ризикам визначеним ст. 177 КПК України, тому на думку суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на даній стадії розгляду кримінального провадження, більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання наведеним вище ризикам.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів - по 06 грудня 2024 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: