В И Р О К

іменем України

Справа № 126/1953/20

Провадження № 1-кп/126/29/2024

"10" жовтня 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження № 0000414 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Серебрія Бершадського району Вінницької області, проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого: 19.04.2017 Бершадським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 11.09.2018 вказаний вирок Бершадського районного суду Вінницької області змінено Апеляційним судом Вінницької області та призначено остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі; 27.12.2019 умовно-достроково звільнений з ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія» № 113 на підставі ухвали Могилів-Подільського районного суду Вінницької області від 18.12.2019 з невідбутою частиною покарання 11 місяців 5 днів; 27.04.2017 Теплицьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Весною 2020 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 на горищі підсобного приміщення, яке розташоване на території домоволодіння, яке належить його співмешканці ОСОБА_6 , в якому він проживав, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , знайшов 91 малокаліберний патрон та переніс їх до гаражного приміщення того ж домогосподарства, де залишив їх на зберігання без передбаченого законом дозволу. 07.08.2020 під час проведення обшуку вищевказаного домоволодіння обвинувачений видав вищевказані патрони, котрі зберігав у гаражному приміщення домоволодіння на одній з полиць. Ці патрони знаходилися в двох картонних коробках, відповідно до висновку експерта № 281 від 12.08.2020 вони є малокаліберними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм, призначеними для стрільби з цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок моделей «ТОЗ-8», «ТОЗ-11», «ТОЗ-99», «ТОЗ-17», «ТОЗ-78» та інших калібру 5,6 мм придатними для стрільби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому звинуваченні визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, показавши, що весною 2020 року він на горищі знайшов дві картонні коробки з патронами, які переніс в гараж та залишив їх там. Не знав, що за їх зберігання може бути кримінальна відповідальність. Коли прийшли працівники поліції з обшуком, він одразу ж їх віддав. Просить не позбавляти його волі, він зрозумів свою помилку та щиро кається, в нього на утриманні знаходяться четверо дітей, він займається волонтерською діяльністю.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненні вищезазначеного злочину доведена наступними доказами у їх сукупності.

Показаннями свідка ОСОБА_6 , яка показала суду, що вона являється співмешканкою обвинуваченого. Вона дізналась про цю ситуацію зі слів працівників поліції, які приїхали до них з обшуком. В цей день їх вдома не було, їм зателефонував дільничний і сказав, щоб вони терміново прийшли додому, на них вже чекали, автомобіль був біля подвір`я. Хтось з поліцейських запитав за патрони, обвинувачений з поліцейським пішли в гараж і він віддав йому патрони, вони висипали їх в пакет і забрали. Будинок належить їй з 2010 року, чоловік прибирав на горищі літньої кухні і знайшов коробки, які залишилися від попереднього власника. Він їх переніс в гараж. ОСОБА_7 продав їй будинок, при купівлі будинку вона не бачила цих коробок. Те, що це були набої, вона побачила при працівниках поліції.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка показала суду, що це було в серпні 2020 року. На момент огляду вона працювала соціальним працівником, її запросили як свідка, працівники поліції запитали обвинуваченого чи є щось заборонене в нього на зберіганні, він відразу виніс 2 коробки з патронами, їх було близько 100 шт., коробки були паперові, виглядали старими, при понятих їх висипали і перерахували, склали в пакет і опечатали. Обшук не проводився. Не пам`ятає, як називається документ з текстом, який вони підписували.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка показала суду, що її запросили працівники поліції з сільської ради бути свідком. Вони приїхали, одночасно з ними під`їхав Яциків. Працівники поліції запитали обвинуваченого чи є у нього вибухові пристрої, він відповів, що так і пішов до веранди взяв ключ від гаража і віддав їм дві коробки патронів. Працівники поліції кинули патрони з коробочки на землю, перерахували і запакували в пакет, опечатали, вони розписалися на пакеті. Обвинувачений повідомив, що знайшов їх на горищі під сіном. Обвинувачений проживає з ОСОБА_6 кілька років. Обшуку не було. Раніше в цьому будинку, де зараз проживає обвинувачений жив працівник поліції ОСОБА_10 , який продав будинок ОСОБА_6 . Скоріше називався документ - протокол обшуку, а не протокол добровільної видачі, але в цьому документі було написано, що Яциків сам віддав патрони.

Висновком експерта № 281 від 12.08.2020, відповідно до якого 91 (дев`яносто оди) патрон, вилучений 07.08.2020 під час обшуку домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 являється бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї- малокаліберними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм, призначеними для стрільби з цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок моделей «ТОЗ-8», «ТОЗ-8М», «ТОЗ-11», «ТОЗ-99», «ТОЗ-17», «ТОЗ-78» та інших калібру 5,6 мм. Дані патрони придатні для стрільби.

Протоколом обшуку від 07.08.2020, відповідно до якого обшук проводився в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , яка проживає разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 . На початку обшуку у ОСОБА_4 було запитано чи є на території домоволодіння заборонені предмети та речовини, на що він відповів, що так та виніс з гаражного приміщення набої до малокаліберної зброї в кількості 91 шт., які було поміщено до спец пакету та вилучено до Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області.

За таких обставин суд вважає доведеним, що весною 2020 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 на горищі підсобного приміщення, яке розташоване на території домоволодіння, яке належить його співмешканці ОСОБА_6 , в якому він проживав, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , знайшов 91 малокаліберний патрон та переніс їх до гаражного приміщення того ж домогосподарства, де залишив їх на зберігання без передбаченого законом дозволу. 07.08.2020 під час проведення обшуку вищевказаного домоволодіння обвинувачений видав вищевказані патрони, котрі зберігав у гаражному приміщення домоволодіння на одній з полиць. Ці патрони знаходилися в двох картонних коробках, відповідно до висновку експерта № 281 від 12.08.2020 вони є малокаліберними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм, призначеними для стрільби з цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок моделей «ТОЗ-8», «ТОЗ-11», «ТОЗ-99», «ТОЗ-17», «ТОЗ-78» та інших калібру 5,6 мм придатними для стрільби.

Ці дії ОСОБА_4 суд кваліфікує по ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні висловила думку, що виходячи із встановлених в судовому засіданні обставин, особи винного ОСОБА_4 , відсутності пом`якшуючих обставин та наявності обтяжуючої обставини (рецидив), просить визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. За сукупністю вироків за ст. 71 КК України з урахуванням невідбутої частини покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 19.04.2017 призначити ОСОБА_4 остаточно 4 роки позбавлення волі. Початок строку рахувати з моменту затримання на виконання вироку. Скасувати заходи забезпечення, накладені ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 12.08.2020. В порядку ст. 100 КПК України речові докази знищити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 при прийнятті рішення просить врахувати як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому; орган пробації не вбачає за доцільне позбавляти його волі; ОСОБА_4 є членом волонтерського штабу «Українська команда»; ОСОБА_4 з 2022 року займається волонтерською діяльністю, яка направлена на допомогу військовим та цивільним особам, які перебувають в складних життєвих обставинах; ОСОБА_4 є членом партії «Удар» (Український демократичний альянс за реформи ОСОБА_11 ), неодноразово перебував з волонтерською допомогою для бійців ЗСУ біля лінії фронту; має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей; на добровільних засадах працює від Є-допомога будівельником в АДРЕСА_4 ; вчинив злочин не під час військового стану, а до початку вторгнення; має позитивну характеристику по місцю проживання. Просить суд при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України і перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і відповідатиме вимогам ст.ст. 65, 70 КК України.

Відповідно до ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічні характеристики обвинуваченого.

З досудової доповіді відносно ОСОБА_4 від 29.01.2021 вбачається, що ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, заходи сприяння у вирішенні соціальних питань, заходи індивідуально-профілактичної роботи, проходження апробаційної програми та інше. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, передбачених ч.3 ст. 76 КК України. Оцінюючи досудову доповідь, суд враховує, що з часу її складення пройшов значний проміжок часу, за цей час обвинувачений ОСОБА_4 ні в чому протиправному поміченим не був, виключно позитивно характеризується по місцю проживання.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує особу обвинуваченого, а саме те, що він позитивно характеризується за сьогоднішнім місцем проживання, активно займається волонтерською діяльністю, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, повністю визнав свою вину у вчиненні та щиро кається.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, запобігання отримання доступу до набоїв неповнолітніми та відвернення неминучих негативних для них чи інших осіб наслідків, а також ту обставину, що від його дій не завдана шкода державним чи суспільним інтересам.

У відповідності до ч.2 ст. 67 КК України, виходячи із характеру вчиненого кримінального правопорушення, що попереднім досудовим розслідуванням та судом не встановлено конкретної дати придбання обвинуваченим бойових припасів патронів до малокаліберної зброї, суд вважає за можливе не враховувати рецидив злочинів таким, що обтяжує покарання.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

У п. 4 вказаної постанови ВСУ України зазначив, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Згідно з п. 5 згадуваної Постанови, судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК України перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Указані роз`яснення узгоджуються і з положеннями ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України і якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети: кари, виправлення винної особи і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Тобто, суд має призначити покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання з урахуванням справедливості відносно конкретної особи, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів (ч. 2 ст. 50 КК України).

Встановивши наявність достатніх підстав для застосування до обвинуваченого положень ч.1 ст. 69 КК України, відповідно до якої за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини КК України за цей злочин, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.

На підставі ст. 71 КК України вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 19.04.2017 стосовно ОСОБА_4 допустити до самостійного виконання.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати на проведення судово-балістичної експертизи № 281 від 12.08.2020 в розмірі 653 грн. 80 коп.

Вищезазначені витрати на залучення експертів з ініціативи сторони обвинувачення слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368 - 371, 373-376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді п`ятисот шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає дев`ять тисяч п`ятсот двадцять гривень.

На підставі ст. 71 КК України вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 19.04.2017 стосовно ОСОБА_4 допустити до самостійного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 653 грн. 80 коп. на користь держави за проведення експертизи.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт на набої до малокаліберної зброї в кількості 91 шт., які було поміщено до спец пакету Національна поліція України Головне слідче управління № 7052358, на який було нанесено підписи понятих та пояснювальні надписи та вилучено до кімнати зберігання речових доказів Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 12.08.2020 скасувати та після набрання вироком суду законної сили дані речові докази передати в Управлінні логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП у Вінницькій області.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_12