УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києві, клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2024 в рамках кримінального провадження №0000551 від 10.05.2022,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2024 в рамках кримінального провадження №0000551 від 10.05.2022, в якому адвокат просить скасувати арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме:

- Мобільний телефон Iphone чорного кольору (ІМЕІ: НОМЕР_1 );

- Жорсткий диск (s/n 131JDWQ814102 );

- Документи щодо господарської діяльності на 14 арк.;

- Ноутбук фірми Apple Macbook чорного кольору.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що ГСУ ДБР здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 від 10.05.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В рамках даного провадження 05.12.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 03.01.2024 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено вищезазначене майно.

Враховуючи, що вказане майно має статус тимчасово вилученого, а сторона обвинувачення у встановленому законом порядку не ініціювала перед слідчим суддею питання про арешт такого майна, при цьому, вбачаючи необхідність у поверненні належному володільцю техніки та документів, адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звертався до слідчих суддів зі скаргами на неповернення тимчасово вилученого майна.

Так, ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва 16.04.2024 та 25.07.2024 задоволено скарги адвоката ОСОБА_3 та зобов`язано орган досудового розслідування повернути тимчасово вилучене майно власнику.

Однак, не виконавши вимоги слідчих суддів, сторона обвинувачення звернулася із клопотанням про арешт вказаного майна та ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2024 майно, належне ОСОБА_4 , було арештоване.

Так, даний арешт адвокат ОСОБА_3 розцінює як створення процесуальних перешкод у виконанні приписів судових рішень, а сам арешт недоцільним та незаконним, оскільки потреба у такому заході забезпечення не обумовлена потребами кримінального провадження. Також на незаконність даного рішення слідчого судді вказує порушення правил підсудності. При цьому, арештоване майно є приватною власністю ОСОБА_4 , не має жодного відношення до кримінального провадження, не стосується обставин, що встановлюються в рамках даного кримінального провадження, не є предметом розслідуваного правопорушення та не відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні подане раніше клопотання підтримав та просив задовольнити і зазначених у ньому підстав. Також додав, що вважає ухвалу слідчого судді про арешт вилученого у ОСОБА_4 майна незаконною, оскільки потреби у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на момент прийняття слідчим суддею рішення не було. Більше того, вилучені речі не підтверджують важливих для даного кримінального провадження обставин. Також адвокат звернув увагу, що клопотання про арешт майна було подане прокурором із порушенням правил підсудності, що є безумовною підставою скасування рішення слідчого судді про арешт майна. Також повідомив, що в апеляційній інстанції вказане рішення слідчого судді він не оскаржував, оскільки були пропущені строки.

Прокурор ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про дату і час судового розгляду клопотання, до суду не з`явилася. Разом з тим, до початку судового розгляду на електронну адресу суду надійшли письмові заперечення прокурора, з яких вбачається, що слідчими ДБР здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000551 від 10.05.2022 року.

В рамках даного провадження 05.12.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку в будинку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 03.01.2024 за вказаною адресою було проведено обшук, у ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone чорного кольору (ІМЕІ: НОМЕР_1 ); жорсткий диск (s/n 131JDWQ814102 ); документи щодо господарської діяльності на 14 арк.; ноутбук фірми Apple Macbook чорного кольору.

04.01.2024 постановою старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності ГСУ ДБР ОСОБА_6 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000551 від 10.05.2022 року.

У свою чергу, 15.04.2024 у даному кримінальному провадженні постановою старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_7 призначено комп`ютерно-технічну експертизу, яка на даний час не завершена.

Також прокурор звертає увагу, що 13.05.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва адвокату ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні скарги щодо неповернення тимчасово вилученого майно, встановивши, що таке майно в силу ст. 167 КПК України, не має статусу тимчасово вилученого.

При цьому, 27.06.2024 ухвалою слідчого Печерського районного суду м. Києва на вказане вище майно накладено арешт.

Щодо тверджень адвоката про порушення стороною обвинувачення підсудності при зверненні до слідчого судді із клопотанням про арешт майна прокурор зазначила, що слідчі Центрального апарату ДБР здійснюють свою діяльність за адресою: м. Київ, вул. П. Мирного, 28, а відтак, ГСУ ДБР, як орган досудового розслідування, перебуває в межах Печерського районного суду м. Києва. При цьому, прокурор звернула увагу, що і сторона захисту не визначилася із підсудністю, про що свідчить ухвала слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 16.04.2024 (справа №757/15557/24) та 13.05.2024 (справа №575/14720/24). Крім того, 16.04.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва у цьому ж провадженні прийнято рішення за клопотанням захисника ОСОБА_3 .

Разом з тим, підтвердженням згоди сторони захисту із визначеною підсудністю слугує той факт, що про наявність ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2024, якою накладено арешт на належне ОСОБА_4 майно, стороні захисту стало відомо під час розгляду клопотань адвоката ОСОБА_3 01.07.2024 у справах №761/19557/24 та №761/20176/24. Так, у передбачений кримінальним процесуальним законом строк сторона захисту мала можливість оскаржити ухвалу про арешт, однак не використала таке право, чим підтвердила правильність визначення підсудності.

При цьому, 02.08.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва розглядалося аналогічне клопотання адвоката ОСОБА_3 , у задоволенні якого було відмовлено.

Враховуючи наведене, прокурор просила відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна та проводити судовий розгляд клопотання за відсутності прокурора.

Вислухавши думку адвоката ОСОБА_3 , ретельно дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також долучені прокурором ОСОБА_5 письмові заперечення з долученим копіями матеріалів кримінального провадження №0000551 від 10.05.2022, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, слідчий суддя при розгляді клопотання вважає за необхідне першочергово розглянути питання щодо підсудності даного клопотання Шевченківському районному суду м. Києва.

Слідчий суддя бере до уваги, що фактичним місцем знаходження органу досудового розслідування є м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Такої позиції щодо підсудності скарг на бездіяльність Державного бюро розслідувань та клопотань Шевченківському районному суду м. Києва дотримується Київський апеляційний суд (провадження №№ 11-сс/824/1620/2020, 11-сс/824/1195/2020, 11-сс/824/778/2020, 11-сс/824/860/2020, 11-сс/824/771/2020).

Отже, враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000551 від 10.05.2022 року, Шевченківському районному суду м. Києва та вважає за можливе розглядати вказане клопотання по суті.

У ході судового розгляду клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна встановлено, що ГСУ ДБР здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 від 10.05.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В рамках даного провадження 05.12.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 03.01.2024 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone чорного кольору (ІМЕІ: НОМЕР_1 ); жорсткий диск (s/n 131JDWQ814102 ); документи щодо господарської діяльності на 14 арк.; ноутбук фірми Apple Macbook чорного кольору.

04.01.2024 постановою старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності ГСУ ДБР ОСОБА_6 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000551 від 10.05.2022 року.

У свою чергу, 15.04.2024 у даному кримінальному провадженні постановою старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_7 призначено комп`ютерно-технічну експертизу, яка на даний час не завершена.

27.06.2024 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва накладено арешт на вищевказане майно.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2024, арешт у вказаному кримінальному провадженні накладено у зв`язку з метою забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів, або ненастання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того, зі змісту ухвали вбачається, що слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст. 170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Разом з тим, як встановлено із матеріалів клопотання адвоката ОСОБА_3 та доданих до них документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2024 року. При цьому, із письмових заперечень прокурора ОСОБА_5 встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження №0000551 від 10.05.2022 наразі триває, а вилучені мобільний телефон, ноутбук та жорсткий диск направлені на експертизу, яка наразі не закінчена, висновки не отримані. Такі доводи прокурора знайшли своє підтвердження у долучених нею матеріалах кримінального провадження №0000551 від 10.05.2022 року.

У свою чергу, документи щодо господарської діяльності, вилучені у ОСОБА_4 у ході проведення обшуку, на переконання слідчої судді, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки містять в собі інформацію, яка може бути використана як доказ факту чи обставин, які мають важливе значення для даного кримінального провадження. Наведене дає підстави слідчій судді дійти висновку, що необхідність арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

Більше того, твердження адвоката зводяться фактично до оскарження законності прийнятого слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2024 рішення про арешт належного ОСОБА_4 майна. Однак, під час вирішення питання про скасування арешту майна слідча суддя, у силу ст. 174 КПК України, не наділена повноваженнями щодо визнання рішень слідчих суддів незаконними. Така прерогатива належить саме суду апеляційної інстанції.

Так, за правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, варто нагадати, що, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином, слідча суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2024 в рамках кримінального провадження №0000551 від 10.05.2022 року.

Керуючись ст.ст. 22, 174, 309, 369-372, 392 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2024 в рамках кримінального провадження №0000551 від 10.05.2022 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 20 серпня 2024 року о 10 год. 20 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1