КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/287/24
Провадження № 1-кп/391/75/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2024 р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Компаніївка обвинувальний акт по кримінальному провадженню у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених частиною 2 статті 345 КК України.

Прокурором в судовому засіданні подано клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки строк тримання під вартою, встановлений обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою суду, закінчується 19.07.2024 року, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено. Прокурор обґрунтовував своє клопотання тим, що ризики, передбачені п. п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та не зменшились. Згідно з вимогами ст.ст. 178, 183 КПК України, при продовженні міри запобіжного заходу слід врахувати, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного, не тяжкого кримінального правопорушення проти авторитету органів державної влади. Хоча в обвинуваченого наявні сталі соціальні зв`язки (обвинувачений не судимий, одружений, має двох малолітніх дітей від двох шлюбів, є платником аліментів на старшу дитину, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, але вважається особою, яка самовільно залишила ВЧ), однак це не стало стримуючим фактором від вчинення нового кримінального правопорушення, в стані алкогольного сп`яніння, відносно працівника правоохоронного органу, під час виконання останнім службових обов`язків, відтак, в разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, матиме можливість вплинути на потерпілого, зважаючи на обізнаність про його місце роботи.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 , будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду судом клопотання, до судового засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, через що судом було прийнято рішення про привід підозрюваного до судового засідання, що є додатковою підставою вважати, що ОСОБА_6 , не перебуваючи під вартою, може ухилитися від суду.

Крім того, відповідно до наказу командира військової частини від 28.12.2023 №116 у зв`язку із самовільним залишенням військової частини ОСОБА_4 призупинено виплату грошового забезпечення з 28.12.2023 року, що беззаперечно свідчить про те, що в разі обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, він може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від органів слідства та суду.

Не утворює підстав для обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою і участь ОСОБА_4 у бойових діях, пов`язаних з захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для підозрюваного жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки.

З вищенаведеного, з огляду на цинічну, нахабну поведінку обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення, який не стримавши своїх емоцій, завдав тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, не може бути застосований ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У зв`язку з викладеним, прокурор просив задовольнити клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що тримати під вартою обвинуваченого немає необхідності, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, не судимий, одружений, має двох малолітніх дітей, є військовослужбовцем (не заперечуючи того, що ОСОБА_6 самовільно покину ВЧ), зобов`язується виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, в тому числі з`являтися за першою вимогою за викликом до суду. Також захисник звертав увагу на те, що обвинувачений повністю визнає свою винуватість в скоєнні правопорушення, примирився з потерпілим, той претензій до нього не має. У зв`язку з викладеним просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід - тримання під вартою на строк досудового розслідування до 25.05.2024 року.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21.05.2024 року ОСОБА_7 , продовжено строк тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 19.07.2024 року включно.

Відповідно до ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування кожного обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, яке відноситься до кримінальних правопорушень проти авторитету органів державної влади та за яке передбачене покарання, в тому числі, в вигляді позбавлення волі на строк до 5 років .

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, оскільки вважає, що обвинувачений, не перебуваючи під вартою, може переховуватись від суду, може незаконно впливати на потерпілого з метою зміни показів, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд враховує ризики, раніше враховані судом під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід в вигляді тримання під вартою не змінились, ризики не зменшились. При цьому суд приймає до уваги, що в ході досудового розслідування ОСОБА_4 не з`являвся за викликом слідчого судді з метою розгляду клопотання слідчого, причин неявки не повідомив, у зв`язку з чим, слідчим суддею приймалося рішення про привід підозрюваного до судового засідання, враховує повідомлення прокурора про те, що ОСОБА_4 ігнорував виклики слідчого щодо необхідності його явки з метою проведення слідчих та процесуальних дій, переховувався від слідчого внаслідок чого досудове розслідування було затягнуто.

На підставі викладеного, суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти ризикам, раніше врахованим судом під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою та забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, оскільки, на думку суду, обвинувачений ОСОБА_4 , не перебуваючи під вартою, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, є військовослужбовцем, який самовільно залишив ВЧ, має негативну характеристику з місця несення служби (згідно характеристики ОСОБА_4 зарекомендував себе як недисциплінований військовослужбовець, не здатний приймати оптимальні рішення, схильний перекладати доручену справу на інших, власні інтереси ставить вище службових), в судовому засіданні не заперечував щодо вживання ним наркотичних засобів, відповідно до обвинувального акту, вчинив правопорушення в стані наркотичного сп`яніння відносно працівника правоохоронного органу, під час виконання останнім службових обов`язків, а також, те, що судовий розгляд на даний час не закінчено, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Суд вважає, що ризики наразі є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`які, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого. Продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на даний час відповідає суспільному інтересу щодо охорони прав та інтересів інших осіб.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 331 КПК України, суд, -

ухвалив:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, вважати продовженим строком на 60 днів, тобто по 09.09.2024 року включно.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити до ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" №14 для виконання, з врученням під розпис обвинуваченому ОСОБА_4 , також копію вручити прокурору, захиснику.

Апеляційна скарга на ухвалу про продовження дії запобіжного заходу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії ухвали.

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 12.07.2024 року о 13 годині 30 хвилин в приміщенні Компаніївського районного суду Кіровоградської області (смт.Компаніївка, вул. Вишнева,21).

Суддя ОСОБА_1