УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна, адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, вилучене у кримінальному провадженні № 0000142 від 17.02.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності передумов визначених ст.ст. 132, 170 цього Кодексу.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000142, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадяни України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у месенджерах «Viber» та «Telegram» здійснюють виправдовування визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією.

15 березня 2024 року під час допиту свідка ОСОБА_7 було надано фотозображення повідомлень, які користувач « ОСОБА_8 » розповсюджував в групі у застосунку «Viber», яка була створена для спілкування ОСОБА_9 (в миру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з особами з числа його прихожан, а також фотозображення повідомлень особистого спілкування в застосунках «Viber» та «Telegram» між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України року у висловлюваннях ОСОБА_5 у текстових повідомленнях в месенджері «Viber» та «Telegram» міститься заперечення, випровдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та тимчасової окупації її території.

18.09.2024 у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва в ході обшуку, проведеного за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено:

- дублікат дозволу НОМЕР_1 від 17.04.2014 року на 1 арк.;

- патрони мисливські 7.62х39 в трьох коробках по 20 штук в кожній, всього 60 штук;

- патрони калібру 7.62 в пакеті в кількості 5 штук;

- куля 1 штука;

- грошова купюра банку Росії номіналом 500 рублів 1 штука;

- грошова купюра банку Росії номіналом 2000 рублів 1 штука;

- грошові купюри банку Росії номіналом 1000 рублів 8 штук.

18.09.2024 вилучені під час проведення обшуку за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Вказав, що санкцією частини 2 статті 113 Кримінального кодексу України, за якою здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні передбачено конфіскацію майна.

Зазначив про необхідність у арешті вилучених 18.09.2024 під час проведення обшуку за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , матеріальних об`єктів, з метою виконання завдань кримінального провадження щодо запобігання можливості їх приховування, пошкодження чи псування, втрати чи знищення, використання, передачі та відчуження, а також з метою збереження речових доказів.

Прокурор в судовому засіданні не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника та долучені до нього копії матеріалів кримінального провадження на дотримання вимог КПК України, дійшов такого висновку.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовими доказами, згідно постанови від 18.09.2024.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є речовими доказами.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

При цьому, в судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Водночас слідчий суддя вважає, що в клопотанні не обґрунтовано, яке доказове значення для здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 436-2 Кримінального кодексу України мають вилучені дублікат дозволу НОМЕР_1 від 17.04.2014 року та грошові купюри банку Росії, вилучені за місцем проживання ОСОБА_5 .

Тож, слідчий суддя частково погоджується з клопотанням прокурора про те, що необхідно накласти арешт на майно, а саме: патрони мисливські 7.62х39 в трьох коробках по 20 штук в кожній, всього 60 штук; патрони калібру 7.62 в пакеті в кількості 5 штук; - куля 1 штука, оскільки є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, вилучене у кримінальному провадженні № 0000142 від 17.02.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 Кримінального кодексу України - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 19.09.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування, розпорядження та відчуження, з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме на:

- патрони мисливські 7.62х39 в трьох коробках по 20 штук в кожній, всього 60 штук;

- патрони калібру 7.62 в пакеті в кількості 5 штук;

- куля 1 штука.

В задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчих, прокурорів, які входять до відповідних груп слідчих, прокурорів у кримінальному провадженні № 0000142 від 17.02.2024.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_10