Справа № 446/1045/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_4

законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янка-Бузька клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 від 29.02.2024 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка-Бузька, Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого- Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області від 08.10.2023 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці,-

за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1КК України, -

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 29.02.2024 року відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 в період часу з 11 червня 2023 року по 28 лютого 2024 року перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_6 , яке виражалось у висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, погрозами фізичною розправою, шарпаниною за одяг, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи та виразилось у формі порушення звичного рівня її життєдіяльності та соціального функціонування, послаблення вольової регуляції, пригніченому настрої, емоційній лабільності, астенії, безпорадності, тривожності. Зокрема 11.06.2023 о 18.25 год. ОСОБА_4 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 а саме: виражався нецензурними словами, за що постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14.06.2023 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Також 08.10.2023 о 21.00 год. ОСОБА_4 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 а саме: ображав нецензурною лайкою та шарпав за верхній одяг, за що постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10.10.2023 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Незважаючи на неодноразове вчинення ОСОБА_4 дій психологічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_6 ,з якою він спільно проживає, внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю, ОСОБА_4 27.02.2024 близько 04.00 год знаходячись за адресою АДРЕСА_1 винив сварку із матір`ю та ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим винив відносно останньої домашнє насильство психологічного характеру, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та просив його задовольнити, вказавши, що, на його думку, є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 .

Особа, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_4 надав пояснення, з яких вбачається, що він не заперечує свою причетність до подій, які викладенні у клопотанні, при цьому просив не застосовувати до нього примусові заходи медичного характеру.

Захисник особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру -адвокат ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання прокурора підтримали.

Потерпіла ОСОБА_6 в ході розгляду клопотання надала пояснення про те, що поведінка сина зараз змінилась у кращу сторону, він не вживає алкоголю та ходить на роботу, також зазначила про те, що не хотіла би щоб її син лікувався.

Безпосередньо дослідивши докази, подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Наявність у діях ОСОБА_4 ознак інкримінованого суспільно-небезпечного діяння повністю та об`єктивно доведена наступними доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.02.2024;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.02.2024;

-висновком судово-психіатричного експерта № 289 від 14.03.2024;

-постановами Кам`янка-Бузького районного суду від 14.06.2024 та 10.10.2023;

-протоколом огляду та прослуховування аудіозапису від 15.03.2024;

-постановою про визнання речового доказу у кримінальному провадженні від 15.03.2024;

-матеріалами перевірки ІТС ІПНН № 2235 від 11.06.2023;

-матеріалами перевірки ІТС ІПНН № 4314 від 09.10.2023;

- постановою про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження;

- висновком судово-психіатричного експерта № 433 від 19.04.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, вивчивши та дослідивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №433 від 19.04.2024 року, ОСОБА_4 страждає тяжким психічним розладом у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з психопатоподібним синдромом та емоційно-вольовими розладами і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період інкримінованих дій ОСОБА_4 також страждав психічним розладом у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з психопатоподібним синдромом та емоційно-вольовими розладами і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.

Судово-психіатрична експертиза проведена відповідно до вимог ст.242 КПК України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

За змістом статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані обмеженої осудності злочини, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, примусовий захід медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК ) - висновку судово-медичної експертизи.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру може зумовити заподіяння неминучої шкоди цій особі або іншим особам.

Відповідно до ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З врахуванням викладеного, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст.96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Виходячи з положень п.15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід особі, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимогст.100 КПК України.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Цивільні позови не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 372, 512-513 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка-Бузька, Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого- Кам`янка -Бузьким районним судом Львівської області від 21.11.2023 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці - примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Речові докази:

- оптичний CD диск, із аудіо записами розмов- залишити у матеріалах кримінального провадження;

- -матеріалами перевірки ІТС ІПНН № 2235 від 11.06.2023, матеріалами перевірки ІТС ІПНН № 4314 від 09.10.2023 -залишити при матеріалах справи .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1