Справа № 214/6508/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0000869 від 06.07.2024 за ч. 4 ст. 185КК України щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, з вищою освітою, офіційно не працюючий, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення в тому, що він, в період дії воєнного стану, на початку червня 2024 року в обідній час, проходячи повз гаражі, біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , та помітив біля нього в траві телефон, переслідуючи мету власного збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, шляхом вільного доступу з відкритої ділянки місцевості, а саме з трави біля гаражів, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «У5 2019 (АМN-LX9)», чорного кольору, 1 ІМЕІ НОМЕР_1 , 2 ІМЕІ НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 2492 від 11.06.2024, становить 1550,00 грн.

Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 1550,00 гривень.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У даному кримінальному провадженні 24.07.2024 між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_5 , досягнута угода про визнання винуватості, відповідно до ст. 472 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив відмовити в затвердженні угоди та, зважаючи на зміну розміру викрадення, згідно з Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 просив закрити кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Обвинувачений просив угоду про визнання винуватості не затверджувати, закрити кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали провадження приходить до наступних висновків.

Як передбачено п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Статтею 474 КПК України визначено, що після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, суд ухвалює рішення про її затвердження чи відмови у затвердженні угоди, у разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

9 серпня 2024 набув чинності закон «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (№3886-ІХ), відповідно до якого в ст.51 КУпАП викладено в наступній редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб. Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб….»

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, яка не перевищує 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024р.» прожитковий мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2024р. становить 3028грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1514 грн. на 2024р., а 2 неоподаткованих мінімумів (ст.51 ч.2 КУпАП) становить 3028грн.

Отже, заволодіння чужим майном вартістю до 3028 грн. включно становить адміністративне правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні до втрати цією нормою чинності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону №3886-ІХ має зворотну дію в часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Аналогічну правову позицію висловила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду у своїй постанові від 07.10.2024 по справі № 278/1566/21.

Як передбачено приписами п.п. 1, 2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. п. 5-8, 10 ч.1, ч.2 ст.284 цього Кодексу.

Згідно п.4-1 ч.1 ст.284КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абзацу четвертого частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.

Як передбачено ч.1 ст.479-2КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

За таких обставин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000869 від 06.07.2024 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Тому, із урахуванням того, що затвердження угоди в даному кримінальному провадженні суперечить вимогам цього Кодексу та Закону №3886-IX, за наявності підстав для закриття кримінального провадження згідно з п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відсутності жодних заперечень щодо закриття кримінального провадження обвинуваченого із цих підстав, суд дійшов до висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості від 24.07.2024 слід відмовити, а клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в справі, задовольнити.

Долю речового доказу суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат по справі немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись п.4-1 ч.1 ст.284, ст.ст. 369-372, 479-2 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, що укладена 24.07.2024 між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участі захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000869 від 06.07.2024 року за ч.4 ст.185 КК України щодо ОСОБА_6 .

Кримінальне провадження №0000869 від 06.07.2024 року відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «У5 2019 (АМN-LX9)», чорного кольору, 1 ІМЕІ НОМЕР_1 , 2 ІМЕІ НОМЕР_2 , який було передано власнику мобільного телефона ОСОБА_7 залишити у власності потерпілого ОСОБА_7 .

Матеріали кримінального провадження №0000869 від 06.07.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_6 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 214/6508/24 (провадження № 1-кп/214/885/24).

Ухвалу про закриття кримінального провадження направити до ВП № 4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП за вчинення діяння, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1