07.10.2024 Справа № 646/8242/23
Провадження № 1-кп/646/365/2024
У Х В А Л А

іменем України

07.10.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000941 від 19.08.2023 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Приколотне Куп`янського району Харківської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, непрацюючого, неодруженого, маючого доньку ОСОБА_6 , 2009 року народження, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за № 0000941 внесеному до ЄРДР 19.08.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України.

В судове засідання потерпілі, законні представники потерпілих, педагоги, психологи та свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не прибули, повідомлялись про час та місце його проведення завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили. Ухвала суду від 30.08.2024 року щодо встановлення фактичного місця перебування малолітньої потерпілої ОСОБА_10 та її законного представника ОСОБА_11 , та забезпечення їх явки до суду, а також щодо приводу свідків сторони обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не виконана, про поважність причин невиконання, суд не повідомлений. Обов`язок прокурора щодо забезпечення присутності свідків сторони обвинувачення, передбачений ст. 23 КПК України, не виконаний.

Прокурор під час судового розгляду вважала неможливим проведення судового розгляду за відсутності потерпілих та їх законних представників, педагогів, психологів та свідків. Просила відкласти судове засідання, повторивши виклик учасників судового розгляду. Вважала за доцільне надати судове доручення щодо встановлення фактичного місця перебування малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , її законного представника ОСОБА_11 та застосування приводу до свідків сторони обвинувачення. Крім того, зазначила про забезпечення присутності нею вказаних свідків в наступне судове засідання. Також, заявилаклопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник та обвинувачений вважали неможливим проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся осіб. Просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, так як ризики не доведені прокурором. Просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Суд, вислухавши думки з`явившихся учасників судового розгляду та перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження. У судове засідання викликається потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду (ст. 325 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття.

Крім того, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами (ч. 3 ст. 333 КПК України).

Відповідно до ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Як вбачається з ч. 1 ст. 327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, суд має право постановити ухвалу про його привід, який полягає у примусовому супроводженні до місця виклику в зазначений в ухвалі час.

Таким чином, суд звертає увагу на безумовне право сторін кримінального провадження на допит під час судового розгляду потерпілих та свідків, а тому, враховуючи, що потерпілі, їх законні представники, психологи, педагоги та свідки сторони обвинувачення в судове засідання не з`явилися, суд приходить до висновку про необхідність відкладення судового засідання та повторення виклику учасників судового розгляду, а також надання доручення органу досудового розслідування встановити фактичне місце перебування потерпілої ОСОБА_10 , її законного представника ОСОБА_11 та забезпечити їх явки до суду, а також застосування приводу до свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Окрім цього, суд враховує, що сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ч. 3 ст. 23 КПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 11.08.2020 року (справа №288/113/15-к; провадження № 51-1176 км 20).

Суд вважає за доцільне покласти обов`язок щодо забезпечення явки в наступне судове засідання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на прокурора.

Окрім цього, як встановлено під час судового розгляду, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.08.2024 року відносно ОСОБА_5 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11.10.2024 року із застосуванням застави.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В обґрунтування поданого клопотання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , прокурор посилається на те, що на теперішній час існують заявлені ризики, що визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинувачених, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оскільки ОСОБА_5 , окрім іншого, обвинувачується у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора, що тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів є вагомим доводом, що збільшують ризик переховування від суду.

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Крім того, як зазначив прокурор, після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту, обвинувачений дізнався про обсяг зібраних доказів, у тому числі потерпілих та свідків, показання яких можуть підтверджувати його вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілу та свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілою та свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілих, свідків та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням потерпілої та свідків, обвинувачений обізнаний як про їх персональні данні, так і про зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на потерпілу та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_5 обвинувачується у чиненні двох кримінальних правопорушень.

Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів будуть вирішуватися на іншій стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті. Встановлення того, вчинив чи не вчинив ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід.

Таким чином, суд вважає встановленим продовження існування ризиків, щодо обвинуваченого, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватися від суду; незаконний вплив на потерпілу та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Судом вивчалася можливість щодо не доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Відповідно до ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Водночас, суд враховує доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого доньки, 2009 року народження та батьків похилого віку, оскільки ці доводи є очевидними та не спростовуються прокурором. Проте суд не вважає ці доводи такими, що переважають існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи продовження існування зазначених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, враховуючи дані про особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. На теперішній час наявні підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В той же час, виходячи з цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу надходження обвинувального акту до суду, продовжити строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою до 04.12.2024 року включно.

Крім того, відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.08.2024 року було визначено заставу щодо ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості осіб 2012 та 2009 років народження відповідно, а тому, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про визначення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду під час продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу - 214720 грн. 00 коп., а тому за вказаних обставин, відсутні підстави для зміни раніше визначеного розміру застави відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, суд при продовженні строку тримання під вартою визначає суми застави у тому ж розмірі.

Крім того, 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб. Станом на теперішній час строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відео конференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

Згідно із ч. 2 вказаної статті суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений знаходиться в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» для забезпечення оперативності судового розгляду, суд вважає за необхідне призначити судове засідання в режимі відеоконференції за участю обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 171, 177, 181, 183, 314-316, 369 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Судове засідання по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України, відкласти на 09 год. 30 хв. 04.11.2024 року, повторивши виклик учасників судового розгляду.

Доручити СВ відділу поліції № 1 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області, як органу досудового розслідування провести слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення фактичного місця перебування:

- потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ;

- представника потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3

та забезпечити їх явку в судове засідання в приміщення Червонозаводського районного суду м. Харкова на 09 год. 30 хв. 04.11.2024 року, вручивши вказаному представнику потерпілої судову повістку.

Застосувати до свідків:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 (т. НОМЕР_1 );

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 (т. НОМЕР_2 );

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 ;

привід до Червонозаводського районного суду м. Харкова на 09 год. 30 хв. 04.11.2024 року.

Виконання приводу доручити працівникам відділу поліції № 2 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області , звернувши їх увагу на дотримання вимог ч. 3 ст. 140 КПК України.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у виді тримання (взяття) під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 04.12.2024 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 суму застави у розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп., яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок UA0006674, МФО 820172, код отримувача 26281249, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, призначення платежу застава, справа № 646/8242/23, н/п 1-кп/646/365/2024), обвинувачений ОСОБА_5 , платник (прізвище, ініціали).

Обвинувачений ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;

- не відлучатись з місця свого проживання в м. Харкові, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово Червонозаводський районний суд м. Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушили інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 цього Кодексу.

Застава, не звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України, призначене на 09 год. 30 хв. 04.11.2024 року, проводити в режимі відеоконференції з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор» (м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99), за участю обвинуваченого ОСОБА_5 .

Зобов`язати уповноважену службову особу Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» встановити особу обвинуваченого ОСОБА_5 та вручити йому пам`ятку про його процесуальні права.

Покласти обов`язок щодо забезпечення явки в судове засідання на 09 год. 30 хв. 04.11.2024 року свідків сторони обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на прокурора.

Копії ухвали направити начальнику СВ відділу поліції № 1 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для виконання в частині судового доручення; начальнику відділу поліції № 2 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для організації виконання в частині приводу свідків; прокурору для належного контролю в частині судового доручення, виконання в частині забезпечення явки в судове засідання свідків сторони обвинувачення; адміністрації Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання в частині проведення відеоконференції.

Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду. Ухвала суду в іншій частині оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя