ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3328/24 Справа № 216/619/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

28.10.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2024р., якою обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000756 за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід

у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 09.12.2024р. включно

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2024р., якою обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000756 за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 09.12.2024р. включно.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив обвинувачений, який в апеляційній скарзі:

- вказує, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є катуванням, прокурор протягом двох років наголошує на продовжуваному існуванні одних й тих самих ризиків, які не зменшились, проте на підтвердження цих ризиків не надано доказів;

- зазначає, що суд при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою не приймає до уваги його доводи, він тривалий час перебуває під вартою, зазнає тортур, які порушують його права як громадянина України;

- вказує, що він має міцні соціальні зв`язки, одружений має на утриманні дітей, має місце проживання, не має наміру порушувати закон, та зобов`язується виконувати запобіжний захід у виді домашнього арешту;

- прохає оскаржувану ухвалу суду скасувати, та обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони кримінального провадження повідомлені належним чином, клопотання про особисту участь у судовому засіданні не заявили, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчинений в умовах воєнного стану; носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та незаконне придбання, зберігання психотропних речовин з метою збуту.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення, послався на те, що щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на час розгляду справи судом першої інстанції не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, а саме ризики переховуватися від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (зокрема позбавлення волі на строк до 15 років), можливості перетину лінії бойового зіткнення через гуманітарний коридор та подальше переховування на тимчасово окупованій території України.

Також суд першої інстанції вважав підтвердженим ризик впливу на свідків та потерпілого з огляду на те, що обвинуваченому відомі контактні та особисті дані свідків, та у випадку зміни запобіжного заходу на менш суворий, він може впливати на свідків з метою зміни їх показань.

Також, на думку суду першої інстанції, існує ризик вчинення нового кримінального правопорушення, оскільки інкриміновані кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим в період непогашеної судимості за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17.12.2020р, у т.ч. щодо аналогічних особливо тяжких кримінальних правопорушень.

На переконання суду першої інстанції, обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід продовжити, як такий, що відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд першої інстанції дослідивши та оцінивши сукупність фактичних обставин у справі, дійшов висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, два з яких є тяжкими та один особливо тяжкий, раніше був чотири рази судимий, останній раз вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.12.2020р. за ч. 4 ст.187, ч. 2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на десять років, враховуючи застосування до обвинуваченого вимог ч. 5 ст. 72 КК України в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015р. він звільнився взимку 2021р., фактично строк відбутого покарання склав п`ять років, новий злочин вчинив у липні 2022р., тобто через нетривалий час після звільнення, та у такому випадку тримання під вартою є виправданим, оскільки у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою є таким заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, також судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України не встановлено підстав для визначення щодо обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у виді застави, оскільки злочин вчинений обвинуваченим поєднаний з насильством та суд апеляційної інстанції у даному випадку застосовує свої дискреційні повноваження щодо можливості застосування у кримінальному проваджені застави щодо обвинуваченого.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є необ`єктивним, оскільки існування ризиків, на які послалися прокурори, не підтверджені доказами, та є тільки словами прокурора, є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи обвинуваченого, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є катуванням, оскільки вказане є лише думкою обвинуваченого, та не підтверджене належними доказами.

Обвинувачений утримується під вартою відповідно до застосованого до нього запобіжного заходу за вчинення трьох кримінальних правопорушень, два з яких є тяжкими та один особливо тяжкий, запобіжний захід обраний в межах кримінального провадження відповідно до вимог діючого КПК України, обвинувальний акт скеровано до суду для розгляду по суті.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, після повного та всебічного дослідження клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та оцінки сукупності доказів та фактичних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що він має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні дітей, має місце проживання, не має наміру порушувати закон, та зобов`язується виконувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, є також неспроможними, оскільки фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, загроза ймовірного покарання, уява про репутацію обвинуваченого, пов`язану з його попередніми судимостями, не дають достатніх підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, тому апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2024р., якою обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000756 за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 09.12.2024р. включно - залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2024р., якою обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000756 за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 09.12.2024р. включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: