Справа № 738/568/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/780/24
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відео конференції із Менським районним судом Чернігівської області, матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від 20 лютого 2024 року, №0000092 від 07 березня 2024 року, №000129 від 04 квітня 2024 року, №0000173 від 08 травня 2024 року та №0000202 від 07 червня 2024 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2024 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гвинтове, Буринського району Сумської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого Менським районним судом Чернігівської області: 01 березня 2023 року - за ч. 4 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки; 12 квітня 2023 року - за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17 000 гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, за сукупністю кримінальних правопорушень призначене покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднане не відбуте покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2023 року і за сукупністю вироків остаточно ОСОБА_6 призначене покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2023 року, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України призначене покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, суд ухвалив рішення виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 18 932 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд :

1) На початку серпня 2023 року, в денний час, більш точної дати та часу встановлено не було, ОСОБА_6 , перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану, шляхом виймання віконної рами з тильної сторони від входу до будинку, проник у середину, де шляхом демонтажу викрав чавунну пічну плиту глуху розміром 700х410 мм, вартістю 1 1209 грн. 34 копійки, чавунні топочні дверцята розміром 270х230 мм, вартістю 780 грн., та чавунні піддувальні дверцята розміром 270х250 мм, вартістю 450 грн., які належали ОСОБА_9 , чим спричинив майнову шкоду на загальну суму 2 439 грн. 34 коп.

2) У середині серпня 2023 року в денний час, більш точної дати та часу встановлено не було, ОСОБА_6 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану, шляхом виймання віконної рами з тильної сторони від входу до будинку, проник у середину, де шляхом демонтажу викрав чавунну пічну плиту з кільцями розміром 700х410 мм, вартістю 1 404 грн. та чавунні піддувальні дверцята розміром 270х250 мм, вартістю 450 грн., які належали ОСОБА_9 , чим спричинив майнову шкоду на загальну суму 1 854 грн.

3) 16 серпня 2023 року, близько 14 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, прибув до території ферми, за адресою АДРЕСА_3 та шляхом вільного доступу потрапив на її не загороджену та не охоронювану територію, де в подальшому, через відсутність воріт з тильної сторони приміщення сараю, проник у середину, звідки умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом демонтажу з бетонозмішувача, викрав мотор-редуктор «ЗМП-31,5» вартістю 6 060 грн., що належав ОСОБА_10 , чим спричинив матеріальну шкоду.

4) На початку вересня 2023 року, більш точну дату встановлено не було, близько 23 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, прибув на територію господарства, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , переліз через паркан з тильної сторони, проник на його територію, де у подальшому, через відкриті вхідні двері з тильної сторони будинку, проник у середину, звідки умисно, таємно, в умовах воєнного стану, повторно викрав металеву каністру круглої форми, червоного кольору, об`ємом 20 л., вартістю 376 грн., що належала ОСОБА_10 , чим спричинив матеріальну шкоду.

5) На початку жовтня 2023 року, більш точну дату встановлено не було, близько 17 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, прибув до території ферми, за адресою АДРЕСА_3 та шляхом вільного доступу потрапив на її не загороджену та не охоронювану територію, де у подальшому, перебуваючи біля приміщення сараю, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом демонтажу з свердловини, викрав глибинний насос марки «DONGYIN», вартістю 4 466 грн. 84 коп., що належав ОСОБА_10 , чим спричинив матеріальну шкоду.

6) Крім цього, наприкінці жовтня 2023 року, більш точної дати встановлено не було, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, прибув на територію господарства, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , проник на його територію, де в подальшому, через відкриті вхідні двері з тильної сторони будинку, проник у середину, звідки умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав електоролобзик марки «Einhell», моделі «TC-JS 80», темно червоного кольору, вартістю 939 грн. 60 коп., що належав ОСОБА_10 , чим спричинив матеріальну шкоду.

7) 02 листопада 2023 року, близько 23 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 прибув на територію господарства по АДРЕСА_4 , перелізши через паркан з тильної сторони, проник на його територію, де в подальшому, через відкриті вхідні двері з тильної сторони будинку, проник у середину, звідки умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав бензопилу марки «Stihl», моделі «MS-18», вартістю 6 209 грн. 10 коп., що належала ОСОБА_10 , чим спричинив матеріальну шкоду.

8) 15 листопада 2023 року, близько 23 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 прибув на територію вищевказаного господарства, перелізши через паркан з тильної сторони, проник на його територію, де в подальшому, через відкриті вхідні двері з тильної сторони будинку, проник у середину, звідки умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав мотокосу марки «АL-KO», моделі «ВС330В», вартістю 8 799 грн. 12 коп., що належала ОСОБА_10 , чим спричинив матеріальну шкоду.

9) 01 квітня 2024 року, близько 12 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку по АДРЕСА_5 , діючи з корисливих мотивів, повторно, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході спілкування з ОСОБА_11 , перебуваючи у довірчих відносинах з ним, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, отримав дозвіл потерпілого на використання його мобільного телефону марки «ZTE», моделі «V40s», вартістю 3 897 грн. 90 коп., з прозорим чохлом, вартістю 156 грн. 75 коп., та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 300 грн., який ОСОБА_11 передав для тимчасового користування на умовах повернення його в подальшому, будучи введеним в оману щодо справжніх цілей отримання його телефону.

Після отримання від потерпілого вказаного телефону, ОСОБА_6 пішов у невідомому напрямку та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, отримавши реальну можливість розпорядитися вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 4 354 грн. 65 коп.

10) 10 квітня 2024 року, близько 14 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану викрав велосипед марки «Аіст», блакитного кольору, із закритим типом рами, вартістю 2 740 грн., який знаходився біля будинку за вказаною адресою та належав ОСОБА_12 , чим спричинив майнову шкоду.

11)03 травня 2024 року, близько 14 год., ОСОБА_6 , перебуваючи біля домоволодіння по АДРЕСА_7 , діючи з корисливих мотивів, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході спілкування з ОСОБА_13 , перебуваючи в довірчих відносинах з нею, під приводом необхідності поїздки в місто Мена, отримав дозвіл потерпілої на використання її велосипеда марки «Мінськ», вартістю 1 550 грн., який ОСОБА_13 передала для тимчасового користування на умовах повернення його в подальшому, будучи введеною в оману щодо справжніх цілей отримання її велосипеда.

Після отримання від потерпілої вказаного велосипеда ОСОБА_6 поїхав у невідомому напрямку та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись в подальшому велосипедом марки «Мінськ» шляхом його продажу.

Злочинними діями ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_13 завдано майнову шкоду на загальну суму 1 550 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого, просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у заволодінні чужим майном, шляхом обману та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення та призначити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань визначити покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироками Менського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2023 року та 12 квітня 2023 року, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 764 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 988 грн. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Вказує на те, що відповідно до обвинувальних актів, за епізодами крадіжок з будинку потерпілого ОСОБА_14 та з будинку потерпілого ОСОБА_9 , дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням до житла. За обвинувальним актом, по епізоду крадіжки з будинку та сараю потерпілого ОСОБА_15 , дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням до житла та іншого володіння.

З мотивувальної частини вироку вбачається, що суд фактичні обставини справи за епізодами крадіжок з будинку та сараю потерпілого ОСОБА_15 та з будинку потерпілого ОСОБА_9 виклав відповідно до обвинувальних актів та визнав їх доведеними. Однак, підсумовуючи, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, суд помилково не вказав одну з наявних в діях обвинуваченого кваліфікуючих ознак, передбачених ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення. Підстав для виключення такої кваліфікуючої ознаки судом встановлено не було.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

12 квітня 2023 року вироком Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_6 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а попередній вирок суду від 01 березня 2023 року ухвалено виконувати самостійно.

Відповідно до ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року станом на час судового розгляду провадження за №738/430/23 несплачена ОСОБА_6 сума штрафу становила 13 000 гривень. Відповідно до інформації Корюківського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, станом на 05 серпня 2024року, несплачена сума штрафу складає 13 000 гривень.

Злочини, передбачені ч.4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 вчинив в період з серпня 2023року по травень 2024 року, тобто після обох попередніх вироків. Таким чином, обвинуваченому необхідно було б призначити остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України з урахуванням того, що обвинувачений вчинив злочини в період невідбутих покарань як за вироком Менського районного суду від 01 березня 2023 року так і за вироком від 12 квітня 2023 року, після чого щодо покарання у виді штрафу застосувати положення ч. 3 ст. 72 КК України та вирішити питання про його самостійне виконання.

У зміненій апеляційній скарзі прокурору у кримінальному провадженні вказує на те, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким ст. 51 КУпАП викладено у новій редакції та установлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 січня 2024 року становить 3028 грн., тоді як з обвинувачення, визнаного судом доведеними, по епізодах викрадення ОСОБА_6 10.04.2024 велосипеду потерпілої ОСОБА_12 , вартістю 2 740 грн., заволодіння шляхом обману 03 травня 2024року велосипедом потерпілої ОСОБА_13 , вартістю 1550 грн., заподіяна шкода є меншою за її кримінально-карний розмір, що станом на даний час може бути лише підставою для адміністративної відповідальності.

Таким чином, прокурор вражає, що провадження по зазначених епізодах підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прожитковий мінімум станом на 01 січня 2023року становив 2 684 грн., в той час, як ОСОБА_6 був визнаний винуватим за епізодами викрадення на початку вересня 2023року, шляхом проникнення до будинку ОСОБА_15 , металевої каністри вартістю 376 грн., викрадення в кінці жовтня 2023 року, шляхом проникнення до будинку потерпілого ОСОБА_16 вартістю 939 грн. 60 коп., викрадення у серпні 2023року, шляхом проникнення до будинку потерпілого ОСОБА_9 майна на суму 2 439 грн. 34 коп. та на суму 1 854 грн.

З огляду на те, що розмір заподіяної шкоди за вказаними епізодами є меншим за її кримінально-карний розмір, дії ОСОБА_6 не можуть бути кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України. Разом з тим, за вказаними епізодами, в діях обвинуваченого вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконного проникнення до будинків потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_9 .

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України, дії кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого. Отже, дії ОСОБА_6 щодо проникнення до житла потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_9 необхідно перекваліфікувати з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України.

Прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати. Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 за епізодами злочинної діяльності від 10.04.2024 та 03.05.2024 стосовно потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність таких діянь.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення (епізоди від 02.11. 2023, 15.11.2023, 16.08.2023, на початку жовтня 2023 року у потерпілого ОСОБА_15 ).

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (епізод від 01 квітня 2024 року у потерпілого ОСОБА_11 ).

Визнати ОСОБА_6 винним за епізодами злочинної діяльності, вчиненими на початку вересня 2023 року, в кінці жовтня 2023 року у потерпілого ОСОБА_15 , на початку серпня 2023 року та в середині серпня 2023 року у потерпілого ОСОБА_9 , перекваліфікувавши його дії з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, а саме у незаконному проникненні до житла потерпілих.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Менського районного суду від 01.03.2023 та вироком від 12.04.2023, остаточно визначивши ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 764 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 988 грн.

На підставі ч. 3ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно. У решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримала подану апеляційну скаргу зі змінами, просила ухвалити новий вирок щодо ОСОБА_6 з урахуванням змін, які відбулися, закривши провадження в частині, де сума викраденого майна не достатня для притягнення особи до кримінальної відповідальності та перекваліфікувавши дії винного на більш м`яку статтю кримінального закону, якою передбачена кримінальна відповідальність за незаконне проникнення до помешкання, при цьому ухваливши вирок суду в частині покарання у виді штрафу виконувати самостійно, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, визнав провину по усіх епізодах пред`явленого обвинувачення та розкаявся, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає задоволенню з таких підстав.

18 липня 2024 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У зв`язку з набуттям чинності цим Законом, зазнали змін положення ст. 51 КУпАП, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа№278/1566/21), зміна в ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімуму.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною. За таких же умов настає й кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України у разі заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, а також заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними діями, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 та ст. 190 КК України.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна та заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Згідно зі сформульованим обвинуваченням, визнаним судом доведеним, ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

Водночас вартість викраденого майна, що встановлена за вироком, сторонами кримінального провадження не оспорюється.

З мотивувальної частини вироку убачається, що на початку та в середині серпня 2023 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану, шляхом виймання віконної рами з тильної сторони від входу до будинку, проник до його середини де шляхом демонтажу заволодів майном потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 2 439, 34 грн. та 1 854 грн. відповідно.

На початку вересня та в кінці жовтня 2023 року ОСОБА_6 прибув на територію господарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_4 , перелізши через паркан з тильної сторони, проник на його територію, де в подальшому, через відкриті вхідні двері з тильної сторони будинку, проник до його середини, звідки повторно, таємно, в умовах воєнного стану викрав майно потерпілого ОСОБА_15 на загальну суму 376 грн. та 939 грн. відповідно.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2023 році становив 2 684 гривні, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2023 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 2 684 гривні.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_15 майна на час вчинення кримінальних правопорушень не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_6 вчинив дрібну крадіжку, за що передбачено відповідальність ст. 51 КУпАП.

Між тим, зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, з проникненням у житло, колегія суддів уважає, що дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України.

Так, ч. 3 ст. 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженої особи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 162 КК, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених як органом досудового розслідування, такі і судом першої інстанції під час судового розгляду, в ході якого ОСОБА_6 визнав свою вину та не заперечував фактичні обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, не вдаючись до оцінки/переоцінки доказів.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Оскільки ОСОБА_6 визнав фактичні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень і не заперечував фактів проникнення в житло потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_15 з метою заволодіння майном, інакше кажучи, усвідомлював, що житло, до якого він проник, перебуває у користуванні чужої особи.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України за незаконне проникнення до житла потерпілого ОСОБА_9 на початку та в середині серпня 2023 року та до житла потерпілого ОСОБА_15 на початку вересня та в кінці жовтня 2023 року, і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті.

Крім того, з вироку суду вбачається, що 10 квітня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_6 , повторно, таємно, в умовах воєнного стану викрав велосипед марки «Аіст», вартістю 2 740 грн., який знаходився біля будинку за вказаною адресою та належав ОСОБА_12 ..

Крім того 03 травня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи біля домоволодіння по АДРЕСА_7 заволодів велосипедом марки «Минск», вартістю 1 550 грн., який належав потерпілій ОСОБА_13 , шляхом обману та зловживання довірою потерпілої.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2024 році становив 3 028 гривень, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки та заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненої у 2024 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 3 028 гривень.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого у потерпілої ОСОБА_12 майна та вартість майна, належного потерпілій ОСОБА_13 , яким обвинувачений заволодів шахрайським шляхом, на час вчинення кримінальних правопорушень не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого на 2024 рік, ОСОБА_6 вчинив дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки та шахрайства, за що передбачено відповідальність ст. 51 КУпАП.

За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ законодавець змінив розміри шкоди для визначення діянь, при вчиненні яких настає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки чужого майна, колегія суддів вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за епізодами від 10 квітня та 03 травня 2024 року, за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

В іншій частині обвинувачення, за вчинення таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_15 16 серпня 2023 року, на початку жовтня 2023 року, 02 та 15 листопада 2023 року, поєднаного з проникненням у житло та інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, та за заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно, дії ОСОБА_6 кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні ОСОБА_6 остаточно покарання колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Якувбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 був засуджений 01 березня 2023 року вироком Менського районного суду за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

12 квітня 2023 року ОСОБА_6 був засуджений вироком Менського районного суду за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а попередній вирок від 01 березня 2023 року ухвалено виконувати самостійно.

Сума визначеного вироком суду розміру штрафу ОСОБА_6 в повному обсязі не сплачена.

Відповідно до інформації Корюківського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, станом на 05 серпня 2024 року несплачена ОСОБА_6 сума штрафу становить 13 000 гривень.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України ОСОБА_6 були вчинені у період з серпня 2023 року по травень 2024 року, тобто після двох попередніх вироків від 01 березня 2023 року та 12 квітня 2023 року.

З огляду на викладене, обвинуваченому необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України з урахуванням того, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення в період невідбутих ним покарань за вироком Менського районного суду від 01 березня 2023 року та за вироком Менського районного суду від 12 квітня 2023 року, після чого застосувати положення ч. 3 ст. 72 КК України до покарання у виді штрафу, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню через незастосування судом кримінального закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 із змінами, задовольнити.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині засудження за окремими епізодами кримінальних правопорушень, кваліфікуючих ознак та покарання, скасувати.

На підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження, в частині обвинувачення ОСОБА_6 за епізодами злочинної діяльності від 10 квітня 2024 року та 03 травня 2024 року щодо потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність таких дій.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_15 , вчиненому повторно 16 серпня 2023 року, на початку жовтня 2023 року, 02 листопада 2023 року та 15 листопада 2023 року, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні майном потерпілого ОСОБА_11 01 квітня 2024 року, шляхом обману та зловживання довірою.

ОСОБА_6 визнати винуватим за епізодами проникнення до житла потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_15 на початку серпня 2023 року, в середині серпня 2023 року, на початку вересня 2023 року та в кінці жовтня 2023 року, перекваліфікувавши його дії з ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 162 КК України.

ОСОБА_6 призначити покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення,

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі,

за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Менського районного суду від 01.03.2023 та за вироком Менського районного суду від 12.04.2023, і за сукупністю трьох вироків остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 764 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 12 988 грн.

На підставі ч. 3ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з дня його проголошення й може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4