Справа № 358/760/24 Провадження № 1-кп/358/244/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000111 від 16.04.2024 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою освітою, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, військовозобов`язаного, без засобів зв`язку, раніше судимого, останній раз вироком Богуславського районного суду Київської області від 14.04.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, звільненого 29.05.2023 умовно-достроково Бориспільським міськрайонним судом Київської області на невідбутий строк 2 місяці 17 днів, паспорт - CM 1574144,-

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимий останнього разу вироком Богуславського районного суду Київської області від 14.04.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, звільненого 29.05.2023 умовно - достроково Бориспільським міськрайонним судом Київської області на невідбутий строк 2 місяці 17 днів, маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків не зробив та підозрюється у вчиненні нового корисливого злочину, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_4 , достовірно знав, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан та який останній раз продовжено відповідно до Указу Президента України № 49/2024 від 05.02.2024.

Так, 15.04.2024, у вечірній час, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 прийшов до своєї знайомої ОСОБА_6 що проживає по АДРЕСА_2 , де разом з нею та її вітчимом ОСОБА_7 розпивали алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв ОСОБА_6 на своєму мобільному телефоні «ZTE» моделі «Blade L8» увімкнула музику й в цей час у ОСОБА_4 в цей виник умисел на вчинення крадіжки вказаного майна ОСОБА_6 .

Цього ж дня, 15.04.2024 близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ввійшов в іншу кімнату (веранду), яка знаходиться в будинку за вищевказаною адресою та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що його дії залишаються непоміченими з боку власника та сторонніх осіб, повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав мобільний телефон марки «ZTE» моделі «Blade L8», належний ОСОБА_6 , чим спричинив останній матеріальну шкоду.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 згідно висновку експерта, складеного за результатом проведення судово-товарознавчої експертизи завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1098 (одна тисяча дев`яносто вісім) гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

13.11.2024 в судовому засіданні захисником ОСОБА_8 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування клопотання захисник зокрема зазначив, що 09.08.2024 року набув чинності Закон №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Мотивував тим, що 15.04.2024 ОСОБА_4 повторно в умовах воєнного стану вчинив крадіжку мобільного телефону марки «ZTE» моделі «Blade L8», завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1098 грн., що не перевищує 3028 грн., тому правопорушення віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив закрити провадження у справі у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки, розмір якої не перевищує 3028 грн.

При цьому обвинуваченому роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив закрити провадження.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та просив суд одночасно вирішити питання про долю речових доказів, скасувати заходи забезпечення кримінального провадження та стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на проведення експертизи в даному кримінальному провадженні.

Потерпіла в судове засідання за викликом не прибула, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, претензій до обвинуваченого не має. Сторони кримінального провадження щодо розгляду клопотання захисника обвинуваченого за відсутності потерпілої не заперечували.

Заслухав думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Богуславського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 16.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 15.04.2024 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України щодо потерпілої ОСОБА_6 , якій спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1098 грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 6 ст. 3 КК України зазначено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ.

Вказаним законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено, що дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з ч.2 ст.51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

В 2024 році розмір податкової соціальної пільги складає 3028,00 грн. х 50 % = 1514,00 грн.

Таким чином, після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року викрадення чужого майна є кримінально караним діянням, якщо його вартість становить понад два неоподатковуваних мінімумів доходів: в 2024 році - 1 514 грн. х 2 = 3 028 грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року, відповідно до яких Закон № 3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

В ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке було вчинено 15 квітня 2024 року, розмір матеріальної шкоди склав 1098 грн., тобто не перевищував 3 028 грн., тому після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року вказане діяння вже не є кримінально караним діянням.

Вказані обставини підтверджуються наданим висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 07.05.2024 № СЕ-19/111-24/24231-ТВ.

Пункт 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначає, що кримінальне провадження закривається у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1частини першої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 479-2 КПК України встановлено, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 3 ст. 479-2 КПК України регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи вартість таємно викраденого майна, яка становить: за епізодом від 15.04.2024 - 1098 грн, що є нижче суми, з якої відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового Кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3 028 грн, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України принцип зворотної дії в часі, беручи до уваги, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження щодо нього на підставі пункту 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч.1 ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Судові витрати суд покладає на ОСОБА_4 в порядку ст.124 КПК України, оскільки кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21).

Суд також вважає, що з метою вирішення в подальшому долі речових доказів в порядку, та на умовах, які передбачені статтею 100 КПК України, слід застосувати частину четверту статті 174 КПК України - та скасувати арешт майна, який був накладений згідно ухвали слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 18.04.2024.

Долю речових доказів у справі необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 284, 369-372, 376, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження № 0000111 від 16.04.2024 у відношенні ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Скасувати арешт майна, який був накладений згідно ухвали слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 18 квітня 2024 року, на підставі частини четвертої статті 174 КПК України, для вирішення питання речових доказів на умовах, та в порядку, який передбачено статтею 100 КПК України.

Речовий доказ: мобільний телефон «ZTE» моделі «Blade L8» синього кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться сім-картка мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 , який поміщено до спеціального пакету № WAR 1004851 та переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області повернути за належністю потерпілій ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід не застосовувався.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи: № СЕ-19/111-24/24231-ТВ від 07.05.2024 на суму 1514,56 гривень.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити потерпілій.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1