У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/2426/24 № 1-кс/610/831/2024
м. Балаклія19 липня 2024 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, дізнавача, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

в с т а н о в и в:

14.07.2024 представник потерпілого через систему «Електронний суд» подав цю скаргу.

Просять: «Зобов 'язати керівника або слідчого відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за заявою ОСОБА_3 від 09.06.2024 та розпочати розслідування, повідомивши у встановленому законом порядку про початок досудового розслідування».

На обґрунтування скарги вказує, що подав до поліції заяву про вчинене кримінальне правопорушення, однак відомості до ЄРДР своєчасно внесені не були.

В судовому засіданні потерпілий скаргу підтримав з наведених у ній підстав.

ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області про дату, час і місце розгляду скарги повідомлений, однак слідчий, дізнавач для участі у розгляді скарги не прибули, хоча їх право на участь у розгляді скарги було забезпечено. За правилом ч. 3 ст. 306 КПК України їх відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Начальник слідчого відділення надіслав письмові заперечення, зазначивши, що заява не містить достатніх відомостей, які можуть вказувати на вчинення кримінального правопорушення. Навпаки, убачається наявність цивільно-правових відносин з боргових зобов`язань потерпілого, які вирішуються у судовому порядку (а.с. 18-19).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено право оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України покладають на слідчого, дізнавача, прокурора обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Порядок внесення таких відомостей врегульований ч. 5 ст. 214 КПК України та розділом ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року. Зокрема, цими нормативно-правовими актами передбачено, що до ЄРДР підлягає внесенню короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Велика Палата Верховного Суду від 30 січня 2019 року у постанові у справі № 818/1526/18 зробила висновок про те, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18 зазначив, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Викладене свідчить про наявність у слідчого, дізнавача, прокурора обов`язку після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, перевірити достатність відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і лише за наслідками такої перевірки ним може бути ухвалене рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у повідомленні має бути зазначено конкретні відомі заявнику обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому воно полягало, які особи причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак, наведення доводів, чому він вважає, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Оцінюючи, чи відбулося виконання цього обов`язку відповідно до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя має з 'ясувати, чи містить зміст повідомлення про кримінальне правопорушення обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Якщо ж зі змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені у них, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

09.07.2024 в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України ОСОБА_3 подав до ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області заяву про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 7-8).

В заяві про вчинене кримінальне правопорушення зазначено про те, що у 2020 році ОСОБА_3 двічі позичив у ОСОБА_5 грошові кошти, що оформив розписками (борговими). У 2023 році оформив ОСОБА_5 ще одну розписку (боргову), хоча насправді зазначені у ній грошові кошти не отримав. У 2024 році ОСОБА_5 відступив право вимоги частину боргу ТОВ «Топ Кроп». На теперішній час ОСОБА_5 і ТОВ «Топ Кроп» пред`явили позови і у судовому порядку намагаються стягнути з нього заборгованість за цими договорами позики.

За загальнодоступними відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено і визнано потерпілим, що ТОВ «Топ Кроп» пред`явило до ОСОБА_3 позов про стягнення заборгованості за договором позики, який розглядається Господарським судом Харківської області. За ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 27.05.2024 відкрито провадження у справі № 610/1411/24 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (а.с. 23-27).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з вимогами ст. 1047 ЦК України розписка позичальника є документом, що підтверджує факт укладення договору позики.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Такий правовий висновок, викладено у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15 та у постанові Верховного Суду від 08.07.2019 у справі № 524/4946/16-ц (провадження № 61-20376св18).

Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Нормою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

На переконання слідчого судді заява ОСОБА_3 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Викладені в заяві твердження про вчинення кримінальних правопорушень є лише припущеннями заявника, водночас, зазначені ним обставини не ґрунтуються на конкретних даних, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення кримінальних правопорушень та давали б змогу попередньо кваліфікувати діяння саме як кримінальні правопорушення.

Натомість самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінальних правопорушень, викладених в заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу, що після внесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування мають проводитись слідчі (розшукові) дії, необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, які передбачають обов`язкове втручання в права та свободи особи у тій чи іншій степені. Водночас, здійснення такого на основі припущень, без наявності об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, є недопустимим.

Тому викладені в заяві обставини не потребують перевірки засобами кримінального процесу.

Оскільки викладене заявником не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відсутня і бездіяльність уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР, початку досудового розслідування за такою заявою.

Натомість встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами існують господарські та цивільно-правові відносини за договорами позики, під час яких виникли господарський і цивільний спори щодо повернення заборгованості, які повинні вирішуватися у порядку господарського та цивільного судочинства. Це є законний, загальноприйнятий, цивілізований порядок вирішення спорів. Під час судового розгляду ОСОБА_3 має право надати свої доводи і заперечення, докази тощо, які будуть оцінені судом при ухваленні рішень, має право на оскарження судових рішень.

Це рішення не позбавляє права на повторне звернення з заявою про вчинене кримінальне правопорушення (злочин) в порядку ст. 214 КПК України, а у разі бездіяльності уповноваженої особи щодо її прийняття за процедурою вказаного кримінального процесуального закону - права на звернення до слідчого судді зі скаргою на таку бездіяльність.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303-310 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1