Номер провадження: 11-кп/813/2265/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 03.09.2024, якою у к/п № 0000328 від 18.08.2023 відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02.11.2024, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 03.09.2024 було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України строком до 02.11.2024, із утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор"».

Обґрунтовуючи ухвалу, суд 1-ої інстанції, врахував тяжкість злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, його суспільну небезпеку та прийшов до висновку про те, що у вказаному провадженні продовжують існувати заявлені стороною обвинувачення ризики, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною, такою, що суперечить КПК України з таких підстав:

- судом було необґрунтовано порушено його право на свободу, яке гарантоване Конвенцією про захист прав людини і основних свобод, яке не може бути обмежено свавільно;

- судом було проігноровано, що він був незаконно затриманий, його підозра є необґрунтованою;

- поза увагою суду залишилося, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ лише тяжкість вчиненого злочину або суворість імовірного покарання не можуть бути безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу;

- заявлені стороною обвинувачення ризики жодним чином не доведені та носять виключно характер припущень;

За таких обставин, обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду від 03.09.2024 та постановити нову, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Окрім того, на вказану ухвалу подана апеляційна скарга захисником ОСОБА_7 , в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

- із поведінки обвинуваченого не вбачається намірів переховуватися від суду та/або незаконно впливати на свідків, оскільки він раніше не судимий, не оголошувався у розшук;

- поза увагою суду залишилося, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ лише тяжкість вчиненого злочину або суворість імовірного покарання не можуть бути безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу;

- обвинувачений ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, двох дітей на утриманні, страждає на тяжкі захворювання;

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду від 03.09.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання та застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 направив на адресу апеляційного суду клопотання, в якому просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності, ухвалу суду 1-ої інстанції просив залишити без змін з огляду на приписи ч. 6 ст. 176 КПК України та наявність ризиків, передбачених п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси знаходиться к/п № 0000328 18.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Відтак, надаючи оцінку доводам обвинуваченого ОСОБА_6 відносно необґрунтованості пред`явленого обвинувачення та його незаконного затримання, колегія суддів наголошує, що апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Водночас, зважаючи на можливу міру покарання, яка може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, зокрема, у вигляді позбавлення на строк 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна., суспільну небезпеку інкримінованого злочину, який за версією сторони обвинувачення вчинений у найбільш несприятливий час для держави у час збройної відсічі внаслідок повномасштабного вторгнення рф, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки виходячи з цього є підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів враховує, що свідки у вказаному провадженні судом ще не допитані, у зв`язку з чим вважає наявним ризик незаконного впливу на них.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду з приводу існування ризику вчинення іншого злочину, який обумовлений специфікою інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, які відповідно до пред`явленого обвинувачення спрямовані на заподіяння шкоди обороноздатності України, наданні іноземній державі допомоги у проведенні підривної діяльності, та можливою наявністю у обвинуваченого контактів із представниками спецслужб рф,

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає беззаперечних доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів приймає до уваги доводи обвинуваченого з приводу того, що він має дітей, раніше не судимий, однак зауважує, що зазначені обставини не спростовують поза розумним сумнівом існування зазначених вище ризиків з огляду також на специфіку та суспільну небезпеку інкримінованого злочину.

Що стосується тверджень захисника відносно того, що ОСОБА_6 має незадовільний стан здоров`я, апеляційний суд приймає їх до уваги, однак зауважує, що зазначена обставина не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, окрім того, обвинуваченим не надані відомості, які б свідчили про неможливість його утримання під вартою. Окрім того, в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» особи мають доступ до кваліфікованої медичної допомоги.

Так, положеннями наказу МЮ України та МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

З огляду на вищевказане, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає необхідним та виправданим продовження на даній стадії судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга сторона захисту підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 залишенню без змін, як законна, обґрунтована та вмотивована.

Водночас, апеляційний суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 досить тривалий час утримуються під вартою, у зв`язку з чим, на виконання ст. 28 КПК України та практики ЄСПЛ вважає за необхідне звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність вжиття заходів щодо дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 331, 370, 404, 405, 407, 422-1, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.09.2024, якою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02.11.2024, без визначення застави - залишити без змін.

Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду к/п № 0000328 від 18.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4