КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 522/1541/24 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4904/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

30 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2024,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого в режимі ВКЗ ОСОБА_6 ,

захисника в режимі ВКЗ ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2024 у задоволенні клопотань захисника ОСОБА_7 , а також у задоволені клопотань обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовлено.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який рахувати з 12 липня 2024 року до 09 вересня 2024 року включно, і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 130 (ста тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 393 640 (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок) гривень, у національній грошовій одиниці.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до Святошинського районного суду м. Києва; не відлучатися із м. Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи. Строк дії обов`язків визначити два місяці з дня внесення застави.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27 ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, одне з яких, згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання на строк до 12 років позбавлення волі, у зв`язку з чим може переховуватись від суду. Крім того, на даний час судове провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання та з огляду на те, що представники потерпілих та свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитані, на думку суду, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного впливу на представників потерпілих та свідків, який не зменшився. Також суд вказав, що висока ймовірність спроб обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язана з існуванням ризику переховування від суду, незаконного впливу на представників потерпілих та свідків та тими фактичними обставинами кримінального правопорушення, які встановив під час досудового розслідування прокурор.

Враховуючи вказані ризики, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, як то домашній арешт, особисте зобов`язання чи особиста порука, не можуть запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Поряд з цим, суд вважав за можливе визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 130 (ста тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме такий її розмір здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, просить ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2024 скасувати, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що на теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні, оскільки обвинувачений жодних заходів, скерованих на спотворення обставин події не вчиняв; з моменту внесення відомостей до ЄРДР по вказаному кримінальному провадженню обвинуваченим не вчинялись будь-які дії, спрямовані на тиск щодо свідків та потерпілих; обвинувачений жодних дій, спрямованих на ухилення від органів досудового розслідування та суду не вчиняв.

Також апелянт вказує, що суд не врахував вік обвинуваченого, якому 59 років, не взяв до уваги міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини та утриманців: а саме обвинувачений одружений, має двох неповнолітніх дітей, дружина перебуває у декретній відпустці, у зв`язку з чим обвинувачений є єдиним членом родини, який утримує сім`ю та є її годувальником, офіційно працевлаштований на посаді директора ТОВ «Бюро фінансових розслідувань», раніше не судимий.

При цьому, апелянт вказує, що прокурор нічого не зазначив з приводу того, що відповідно до положень ст. 75 КК України обвинувачений може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, а також можливість застосування до нього положень ст. 69 КК України.

Окрім цього, апелянт звертає увагу на той факт, що обвинувачений добровільно, без будь-якого примусу приїхав з Київської області до м. Одеса до слідчого, що безсумнівно підтверджує той факт, що він не збирався і не збирається переховуватися від правоохоронних органів, таким чином, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України відсутній. Також захисник звертає увагу, що ОСОБА_6 сам, добровільно поїхав до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси для розгляду клопотання сторони обвинувачення щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по вказаному кримінальному провадженню.

Окрім того, захисник просить суд взяти до уваги той факт, що відносно його підзахисного жодного разу не обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по іншим кримінальним провадженням та жодного разу, після скерування обвинувальних актів до суду іншими судами він не оголошувався у розшук у зв`язку з тим, що завжди з`являвся в судові засідання.

Окрім того, в апеляційній скарзі захисника наведена практика Європейського Суду з прав людини, яку він просив врахувати при апеляційному розгляді, яка свідчить про те, що зі спливом часу зменшуються і ризики у провадженні, а сама тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання винним не може бути достатньою підставою для продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав наведених у ній; думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, та акцентував увагу суду апеляційної інстанції, що тривале проведення судом першої інстанції підготовчого судового засідання пов`язано виключно з великою кількістю учасників кримінального провадження та поведінкою обвинуваченого і його захисників в судовому засіданні як і зловживанням останніми своїми правами; вивчивши надані судом першої інстанції матеріали провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000891 по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358 - ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України; ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 205-1, ч. 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 206-2, ч. 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 209, ч. 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358, ч. 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України; ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст. 209, ч. 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України; ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2024 клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, 60 днів, тобто до 09.09.2024 (включно), визначено розмір застави, що складає 393 640 грн. з покладенням певних обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, судом першої інстанції, були заслухані пояснення прокурора, представника потерпілих, обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

При розгляді питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів, вони є безпідставними з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як правильно встановив суд першої інстанції, характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, одне з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання на строк до 12 років позбавлення волі, вік, стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, майновий стан, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, наявність інших кримінальних проваджень, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень організованою групою, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшились і виправдовують подальше його тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Що стосується ризиків, передбачених п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів, з урахуванням конкретних обставин кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому, стадії судового розгляду - підготовчого судового засідання, того, що представники потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитані, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може впливати на представників потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів або відмови їх надавати. Як вбачається з журналу судового засідання Святошинського районного суду м. Києві від 12.07.2024, представники потерпілих та навіть два обвинувачених підтримали клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі з підстав наявності ризику впливу на представників потерпілих, свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_6 одружений, має двох неповнолітніх дітей, його дружина перебуває у декретній відпустці, у зв`язку з чим обвинувачений, який має офіційне місце роботи, є єдиним членом родини, який утримує сім`ю та є її годувальником, дійсно свідчать про наявність у обвинуваченого певних соціальних зв`язків, однак, з урахуванням обсягу обвинувачення, конкретних обставини кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому, не може слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які б в сукупності з усіма врахованими судом першої інстанції обставинами, зменшували встановлені в ході судового розгляду провадження ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Щодо посилань захисника на те, що обвинувачений раніше не судимий та йому виповнилось 59 років, то колегія суддів зауважує, що такі обставини не є визначальними, оскільки враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, які на даному етапі провадження не дають підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Доводи захисника про дотримання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у цьому та інших кримінальних провадженнях, а також не застосування у інших кримінальних провадженнях такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, як на підставу зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу у даному провадженні, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки, те, що обвинувачений з`являвся до слідчого в Одесу та до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси та йому раніше не обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою, не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки у даному провадженні, яке наразі триває, а саме знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, а також жодним чином не дають достатніх підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкцією статей, які йому інкриміновано, не зможе здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. До того ж, наявність інших кримінальних проваджень, характеризує особу обвинуваченого, та навпаки, вказує на попередню його поведінку, яка дає достатні підстави вважати, що існує ймовірність вчинення обвинуваченим іншого кримінального провадження.

Посилання захисника на майбутню можливість застосування до його підзахисного ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання, колегія суддів не бере до уваги, оскільки обґрунтованість висунутого ОСОБА_6 обвинувачення перевіряється судом першої інстанції на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, яким за результатами судового розгляду суд надасть оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті, шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні, тоді як під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу обставини кримінального правопорушення не досліджуються та оцінка доказам не надається, як і не вирішується питання щодо можливості застосування положень ст. 69, 75 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення, а тому доводи захисника в цій частині є неспроможними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід, як про це просить захисник, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2024, якою продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який рахувати з 12 липня 2024 року до 09 вересня 2024 року включно, і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, з визначенням розміру застави - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4