Справа № 203/727/24
Провадження № 1-кс/0203/661/2024
УХВАЛА

11 березня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

скаржника ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 22.08.2023 року про закриття кримінального провадження №0001106 від 11.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,

встановив:

08.02.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 (далі заявник, скаржник) із скаргою на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 22.08.2023 року про закриття кримінального провадження №0001106 від 11.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 22.08.2023 року про закриття кримінального провадження №0001106 від 11.11.2019 року.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що він не погоджується з оскаржуваною постановою слідчого як такою, що постановлена із порушенням ч. 2 ст. 9, ст. 110 КПК України, та виноситься вже втретє. Слідчий не вчинив всіх необхідних слідчих, процесуальних дій, не дослідив всіх обставин кримінального провадження, про що вказав суд під час скасування двох попередніх постанов про закриття кримінального провадження.

Так, на думку заявника, у кримінальному провадженні не виконано наступне: не визнано заявника потерпілим та не допитано його як потерпілого, не розглянуті його клопотання про визнання його потерпілим, не допитано колишнього слідчого прокуратури ОСОБА_5 як особи, яка вчинила кримінальне правопорушення стосовно нього, слідчим шляхом не встановлено, де саме знаходяться відеозаписи проведення слідчих дій за його участі та участі потерпілих осіб, чи зберігаються вони у камері речових доказів, не надано оцінку змісту документів, які були витребувані з Дніпровського апеляційного суду. За змістом цих документів не було проведено допиту заявника, не проведені інші слідчі, процесуальні дії, спрямовані на об`єктивне, повне та всебічне встановлення обставин, на які посилається заявник.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 08.02.2024 року, судову справу №203/727/24, провадження №1-кс/0203/661/2024, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду 12.02.2024 року.

Ухвалою суду від 14.02.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено скаргу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зобов`язано відповідальних осіб надати суду матеріали кримінального провадження №0001106 від 11.11.2019 року.

У чергове судове засідання 11.03.2024 року з`явився заявник, який брав участь у судовому засідання в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3».

Слідчий у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Слідчий виконав вимоги ухвали суду від 14.02.2024 року в частині зобов`язання надання матеріалів кримінального провадження №0001106 від 11.11.2019 року, та надав суду для огляду у судовому засіданні матеріали вказаного кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку заявника, на підставі положень ст. ст. 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності слідчого за наявними у скарзі матеріалами, з урахуванням оглянутих матеріалів кримінального провадження.

Заявник під час судового засідання підтримав вимоги скарги та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із скаргою пояснив суду таким чином, як про це вказано вище. За твердженнями заявника, слідчий не вчинив будь-яких слідчих,процесуальних дій. Так, заявник наголосив на тому, що він був допитаний в якості свідка, а слідча переписала попередню постанову про закриття кримінального провадження, та відповідно до ч. 6 ст. 85-1 КПК України, фонограма зберігається у справі, не допитаний слідчий ОСОБА_5 , не досліджено перебування відеозаписів. Тому заявник вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, вивчивши скаргу та наявні у справі матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001106 від 11.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2023 року, справа №203/499/22, провадження №1-кс/0203/394/2023, (слідчий суддя ОСОБА_6 ), було частково задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано слідчого у кримінальному провадженні №0001106 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 21.11.2022 року, в іншій частині відмовлено.

Під час судового розгляду скарги судом були оглянуті матеріали кримінального провадження №0001106 від 11.11.2019 року.

Так, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2023 року (слідчий суддя ОСОБА_7 ), справа №203/1005/23, провадження №1-кс/0203/1187/2023, було задоволено скаргу ОСОБА_3 , скасовано постанову слідчого від 14.10.2022 року про закриття кримінального провадження №0001106 від 11.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, повернуто матеріали кримінального провадження слідчому для подальшої організації досудового розслідування.

За змістом вказаної ухвали, судом було зазначено, що в порядку усунення недоліків досудового розслідування, на які вказано слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави від 28.06.2022 року, справа №554/678/2022, провадження 1-кс/554/11202/189, якою скасована попередня постанова слідчого від 31.08.2022 року, слідчим не проводились жодні слідчі дії, про що свідчать матеріали кримінального провадження. Заявник слідчим не допитувався, не допитувались і інші свідки, про яких вказується в заяві про кримінальне правопорушення, не наведено переліку дій, правомірність яких ним перевірялась на предмет наявності ознак злочину, не встановив діяння, яке не містить умислу, не описав фактичні обставини.

Відповідно до доручення слідчого від 20.07.2023 року, слідча доручила підлеглим оперативним працівникам допитати у процесуальному статусі свідка ОСОБА_3 щодо обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2019 року.

Відповідно до протоколу допиту свідка від 18.08.2023 року, ОСОБА_3 було допитано в якості свідка оперуповноваженим ОВ ДУ «Криворізька УВП №3» ОСОБА_8 .

Постановою слідчого від 22.08.2023 року було змінено правову кваліфікацію кримінального провадження №0001106 від 11.11.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України на ч. 1 ст. 367 КК України.

За змістом постанови слідча вказала, що при вивченні матеріалів досудового розслідування встановлено, що попередньо злочин кваліфіковано невірно. З суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, характеризується умисною або змішаною формою вини, корисливий мотив, інші особисті інтереси та інтереси третіх осіб є обов`язковими ознаками зловживання владою або службовим становищем і підкреслюють той факт, що цей злочин може бути вчинено під впливом саме таких спонукань. Водночас вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено як об`єктивних ознак, так і суб`єктивних ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. З суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 367 КК України, характеризується необережною формою вини.

Постановою від 22.08.2023 року слідчим було закрито кримінальне провадження №0001106 від 11.11.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, в якій слідчий зазначила, що під час досудового розслідування не здобуто об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення старшим слідчим прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, під час прийняття процесуальних рішень та під час виконання ним своїх службових обов`язків при здійсненні попереднього слідства у кримінальній справі відносно ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Відповідно до частини 5 статті 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, після зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, не здійснив усіх необхідних слідчих та інших процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування. Суд звертає увагу на те, що слідчий окрім допиту заявника в якості свідка, не допитала, зокрема, слідчого ОСОБА_5 в якості свідка, інших осіб, вказаних заявником у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не розглянуто клопотання заявника про визнання його потерпілим, з урахуванням ухвал інших слідчих суддів, про що вказано вище.

Крім того, за змістом оскаржуваної постанови, слідчий не вмотивував належним чином об`єктивний зв`язок між здобутими ним у ході проведення слідчих та процесуальних дій доказів з фактом відсутності складу кримінального правопорушення після зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, з огляду на що, оскаржувана постанова є невмотивованою. Натомість прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слідчий не виконав свій обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, встановлення наявності чи відсутності події кримінального правопорушення, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 22.08.2023 року про закриття кримінального провадження №0001106 від 11.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 22.08.2023 року про закриття кримінального провадження №0001106 від 11.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Матеріали кримінального №0001106 повернути до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, для продовження досудового розслідування.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складений та проголошений 15.03.2024 року о 16:40 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1