Справа № 297/1447/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника власника майна-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/268/24 за апеляційною скаргою представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.04.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні№ 0000582 від 19.10.2023 та накладено арешт намайно, вилучене 05.04.2024 під час проведення санкціонованого обшуку, за місцем проживання ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ), а саме: мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max», сірого кольору, з чорним дисплеєм та прозорим чохлом, не пошкоджений, який належить на праві власності ОСОБА_8 ; мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max», синього кольору, з чорним дисплеєм, та чорним чохлом, не пошкоджений; ноутбук чорно-сірого кольору марки «SAMSUNG» модель «NP-RV-408-A01UA» з чорним дисплеєм, не пошкоджений; ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «is13252 (Part 1) EC60950-1. R-41045101» з чорним дисплеєм та ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «c1mpd3ewg944» з чорним дисплеєм та зарядним пристроєм; ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «co2v24wlf3v7» з чорним дисплеєм та зарядним пристроєм, які на праві власності належать ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000582 від 19.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , маючи умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, під час дії воєнного стану, який введено в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (з подальшим продовженням Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023), достовірно знаючи про заборону

-2-

виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою (особами), сприяв незаконному переправленню трьох громадян України через державний кордон України шляхом надання вказівок та засобів за наступних обставин.

ОСОБА_9 , діючи умисно за попередньою домовленістю з невстановленою досудовим розслідуванням особою, та за її вказівкою, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Sharan», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 12.10.2023 близько 05 год, прибув на вказаному автомобілі до готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого поруч з автомобільною дорогою Е81 в АДРЕСА_2 , де його за вказівкою невстановленої особи, вже очікували громадяни України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

ОСОБА_9 дав вказівку вказаним особам сісти в керований ним транспортний засіб, а в подальшому під час руху в напрямку Берегівського району надав вказівку пасажирам очистити всі повідомлення та відомості про контакти з належних їх мобільних телефонів щодо осіб, які причетні до їх незаконного переправлення через державний кордон України, після виконання якої зобов`язав виключити мобільні телефони, а в подальшому впродовж руху транспортним засобом надав інструкції щодо їх поведінки та показань у разі їх затримання правоохоронними органами України, які б унеможливлювали викриття реальних намірів.

Близько 06 год 50 хв 12.10.2023 ОСОБА_9 , попередньо самовільно змінивши номерний знак транспортного засобу з метою унеможливлення відстеження його руху, прибув разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , до населеного пункту Запсонь Берегівського району, який знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України в напрямку 260 прикордонного знаку, де і був викритий працівниками прикордонного наряду ІНФОРМАЦІЯ_2 , а при спробі втечі на транспортному засобі був затриманий разом з пасажирами.

05.04.2024 за адресою АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області від 22.03.2024 було проведено обшук за фактичним місцем проживання ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max», сірого кольору, з чорним дисплеєм та прозорим чохлом, не пошкоджений, який упаковано в спец-пакет НПУ № WAR0007390, який вилучено у ОСОБА_8 та який належить останній на праві власності; а також мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max», синього кольору, з чорним дисплеєм та чорним чохлом, не пошкоджений, який упаковано в спец-пакет НПУ № WAR0007391; ноутбук чорно-сірого кольору марки «SAMSUNG» модель «NP-RV-408-A01UA», з чорним дисплеєм, не пошкоджений, який упакований в спец-пакет НПУ № WAR1530494; ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «is13252 (Part 1) EC60950-1. R-41045101», з чорним дисплеєм та ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «c1mpd3ewg944» з чорним дисплеєм та зарядним пристроєм не пошкоджений, який упаковано в спец-пакет НПУ № WAR1530545; ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «co2v24wlf3v7», з чорним дисплеєм та зарядним пристроєм, не пошкоджений, який упаковано в спец-пакет НПУ № WAR1530546, які були вилучені у ОСОБА_7 та які належать останній на праві власності.

Клопотання мотивовано тим, що метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна. Підставою для накладення

-3-

арешту є те, що вилучені речі відповідно до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно мотивована тим, що зазначене у клопотанні майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та з урахуванням можливості використання вилученого майна як доказів у кримінальному провадження, з метою збереження речових доказів та досягнення повноти та всебічності у даному кримінальному провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатність підстав для накладення арешту на це майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвали слідчого судді від 12.04.2024 скасувати. Уважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 не має жодного процесуального статусу, у тому числі їй не повідомлялося про підозру, а тому відсутні правові підстави для накладення арешту на належні їй мобільний телефон та комп`ютерну техніку, тим більше, що обшук проводився через шість місяців після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Разом з тим, прокурором у клопотанні не доведено, а слідчим суддею в ухвалі необґрунтовано відповідності вилученого майна критеріям, значеним у ст. 98 КПК України. В ухвалі не зазначено, як вилучене майно може бути використане, як доказ у даному кримінальному провадженні. Просить врахувати, що матеріали провадження не містять доказів про вчинення ОСОБА_7 будь-якого кримінального правопорушення. Крім того, звертає увагу на те, що вилучені в ОСОБА_7 речі є дорого вартісними та використовувались нею для роботи й повсякденного життя, а накладення безпідставного арешту на дане майно є неспіврозмірним обмеженням прав власника майна і призвело до наслідків, які суттєво позначились на її законних інтересах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника тимчасово вилученого майна адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max», сірого кольору, з чорним дисплеєм та прозорим чохлом, не пошкоджений, який належить на праві власності ОСОБА_8 , ніким з учасників судового провадження не оскаржується, а тому законність ухвали в цій частині, в силу положень ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

За приписами ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 12.04.2024 відповідає у повній мірі.

Як вбачається з клопотання, СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000582 від 19.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 332 КК України.

З долученого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що досудове розслідування проводиться за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

-4-

05.04.2024 за адресою АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області від 22.03.2024, було проведено обшук за фактичним місцем проживання ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max», сірого кольору, з чорним дисплеєм та прозорим чохлом, не пошкоджений, який упаковано в спец-пакет НПУ № WAR0007390, який вилучено у ОСОБА_8 та який належить останній на праві власності; а також мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max», синього кольору, з чорним дисплеєм та чорним чохлом, не пошкоджений, який упаковано в спец-пакет НПУ № WAR0007391; ноутбук чорно-сірого кольору марки «SAMSUNG» модель «NP-RV-408-A01UA», з чорним дисплеєм, не пошкоджений, який упакований в спец-пакет НПУ № WAR1530494; ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «is13252 (Part 1) EC60950-1. R-41045101», з чорним дисплеєм та ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «c1mpd3ewg944» з чорним дисплеєм та зарядним пристроєм не пошкоджений, який упаковано в спец-пакет НПУ № WAR1530545; ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «co2v24wlf3v7», з чорним дисплеєм та зарядним пристроєм, не пошкоджений, який упаковано в спец-пакет НПУ № WAR1530546, які були вилучені у ОСОБА_7 та які належать останній на праві власності.

Постановою слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 05.04.2024, вилучені в ході проведення обшуку вищевказані речі та комп`ютерна техніка, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000582 від 19.10.2023.

11.04.2024 прокурор Берегівської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в кримінальному проваджені відомості про яке 19.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000582, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 - 173 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;

-5-

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом кримінального правопорушення, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладене на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 05.04.2024 майно, виявлене та вилучене в ході обшуку 05.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 22.03.2024 за місцем проживання ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ), а саме: мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max», сірого кольору, з чорним дисплеєм та прозорим чохлом, не пошкоджений, який належить на праві власності ОСОБА_8 ;

-6-

мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max», синього кольору, з чорним дисплеєм, та чорним чохлом, не пошкоджений; ноутбук чорно-сірого кольору марки «SAMSUNG» модель «NP-RV-408-A01UA» з чорним дисплеєм, не пошкоджений; ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «is13252 (Part 1) EC60950-1. R-41045101» з чорним дисплеєм та ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «c1mpd3ewg944» з чорним дисплеєм та зарядним пристроєм; ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «co2v24wlf3v7» з чорним дисплеєм та зарядним пристроєм, які на праві власності належать ОСОБА_7 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000582 від 19.10.2023.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали провадження містять достатньо даних уважати, що вказане у клопотанні майно має доказове значення щодо встановлення обставин кримінального провадження і обґрунтовано залучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст. 98 КПК України, тому доводи адвоката ОСОБА_6 з приводу безпідставності накладення арешту на це майно, зокрема і на комп`ютерну техніку, є необґрунтованими і такі відхиляються.

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 цього Кодексу.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 цього Кодексу, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів уважає, що на даному етапі досудового розслідування, є всі підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КК України та при цьому враховує правову кваліфікацію та обставини кримінального провадження.

За таких обставин, є достатні підстави вважати, що арештоване майно є доказом у кримінальному провадженні № 0000582 від 19.10.2023, тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо необхідності на час звернення прокурора з відповідним клопотанням в прийнятті рішення про накладення арешту на майно, оскільки лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне збереження майна, яке є речовим доказом.

З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч тверджень представника власника майна, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, зокрема, й на комп`ютерну техніку.

Всупереч доводів апеляційної скарги, матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості розпорядження вищевказаним майном, в тому числі і його відчуження.

Колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

-7-

Слідчий суддя визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурор довів існування достатніх підстав уважати, що вилучені предмети й речі, в тому числі й комп`ютерна техніка, могли бути використані як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та мають доказове значення для кримінального провадження, а відтак задля запобігання ризику знищення речових доказів, який необхідний для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, обґрунтовано наклав арешт на дане майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У свою чергу, в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Крім того, власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що в клопотанні не зазначено правових підстав щодо обґрунтування накладення арешту на майно, зокрема, не можуть уважатись обґрунтованими, з огляду на наявні докази в матеріалах судового та кримінального провадження.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує і те, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

-8-

Посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з метою збереження речових доказів, і не суперечить вимогам ч. 3 ст. 170 цього Кодексу.

Апеляційний суд не вбачає підстав сумніватися в розумності та співрозмірності такого обмеження права власності на майно ОСОБА_7 завданням кримінального провадження. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для ОСОБА_7 , апеляційним судом також не встановлено.

Доводи адвоката ОСОБА_6 про процесуальні порушення норм КПК України при проведенні обшуку та факт проведення майже через шість місяців після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, фактично зведені до посилань на недопустимість як доказу протоколу обшуку, що не може бути підставою для відмови в накладенні арешту на майно, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості.

Доводи адвоката ОСОБА_6 про наявність підстав для повернення належного ОСОБА_7 майна, оскільки досудове розслідування триває протягом шести місяців і в даному кримінальному провадженні жодних слідчих дій з вилученим майно не проводиться, колегія суддів відхиляє, оскільки з матеріалів кримінального провадження, які надійшли на вимогу апеляційного суду, вбачається, що постановою слідчого від 28.06.2024 призначено комп`ютерно-технічну експертизу, об`єктами якої є, в тому числі, належні ОСОБА_13 мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max»; ноутбук чорно-сірого кольору марки «SAMSUNG» модель «NP-RV-408-A01UA»; ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «is13252 (Part 1) EC60950-1. R-41045101» та ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «c1mpd3ewg944» , ноутбук сірого кольору марки «Mac Book» серійний номер «co2v24wlf3v7».

Таким чином, під час проведення обшуку слідчим було виявлено та вилучено речі та документи, які мають значення для кримінального провадження та наведено обґрунтування чому зазначене у клопотанні тимчасово вилучене майно підлягає арешту.

Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт майна, діяв відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням обставин визначених у ст. 170-173 КПК України та положень, закріплених у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.

Порушень норм кримінального процесуального закону, невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому доводи адвоката ОСОБА_6 про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними і такі апеляційний суд відхиляє.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджала учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

-9-

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, положення ст. 220, 317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що адвокат ОСОБА_6 не довів обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.04.2024 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000582 відомості про яке 19.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України,- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді