УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , дослідивши клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001604 від 09.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 361-2, ч. 1 ст. 182 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси, повторно після усунення недоліків, надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001604 від 09.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 361-2, ч. 1 ст. 182 КК України.

У клопотанні прокурор просить накласти арешт, із забороною розпорядження, відчуження та користування на майно, вилучене під час проведення обшуку 11.10.2024 , а саме: автомобіль марки: LandRover моделі RangeRoverEvoque, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію та ключі від вказаного автомобіля.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001604 від 09.09.2024за підозрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Одеської обласної прокуратури.

Встановлено, що згідно з ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану

в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІX введено воєнний стан на всій території України.

В останній раз, відповідно до Указу Президента України від 23.07.2024 №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час на всій території України діє воєнний стан.

Так, у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, але не пізніше 03.09.2024 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який дізнавшись від мешканця м. Одеси ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про наявність в останнього усних вимог до колишнього пасинка ОСОБА_6 щодо повернення удаваного боргу у розмірі 60 000 доларів США, виник умисел на незаконне збагачення шляхом використання злочинної діяльності як джерела прибутку.

З цією метою ОСОБА_3 способом заробітку обрав діяльність, пов`язану із збиранням особистої та конфіденційної інформації стосовно ОСОБА_6 , створенням компрометуючих ОСОБА_6 та його членів сім`ї відомостей, розповсюдженням їх у мессенджерах, виказанням погроз застосування насильства щодо ОСОБА_6 та членів його сім`ї, а також виказанням останньому вимоги у передачі ОСОБА_5 грошових коштів в еквіваленті 60 000 доларів США.

Усвідомлюючи, що для належного та своєчасного виконання вищевказаного злочинного плану необхідне залучення людських ресурсів, ОСОБА_3 вирішив залучити до його реалізації свого знайомого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким у подальшому вирішив діяти спільно, за попередньою змовою та з єдиним умислом, а також розподілом функцій кожного, залишивши за собою керівну роль.

Крім того, з метою отримання персональних даних щодо ОСОБА_6 , членів його сім`ї та близьких осіб, ОСОБА_3 залучив до реалізації виконання злочинного плану невстановлених на теперішній час працівників правоохоронних органів Одеської області, від яких отримав відомості з Державних баз даних, реєстрів, інформаційних систем та порталів, доступ до яких обмежений.

Згідно злочинного плану розробленого ОСОБА_3 , останній взяв на себе функції загального керівництва, комунікації із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , збору відомостей про ОСОБА_6 та членів його сім`ї.

У свою чергу ОСОБА_4 відведено функцію спостереження за ОСОБА_6 та членами його сім`ї, збирання фото- та відеоматеріалів стосовно ОСОБА_6 , створення компрометуючого контенту стосовно дружини ОСОБА_6 ОСОБА_7 , розповсюдження такої інформації у групах та чатах мессенджера Телеграм, здійснення психологічного тиску за допомогою листування у мессенджері Телеграм, та виказання погроз застосування насильства у такому листуванні.

На виконання розробленого злочинного плану, 03.09.2024 з метою подальшого шантажу, виказанню погроз, а також розголошення відомостей, які потерпілий бажав зберегти в таємниці, ОСОБА_3 зателефонувавши ОСОБА_6 , повідомив, що телефонує з приводу боргу ОСОБА_5 , та наголосив про необхідність зустрічі наступного дня, тобто 04.09.2024, на що ОСОБА_6 надав свою згоду.

Так, 04.09.2024 о 19:00 у ході зустрічі між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 біля АЗС «Socar» по АДРЕСА_1 , останній виказав ОСОБА_6 вимогу у поверненні ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 60000 доларів США.

Одночасно з цим, ОСОБА_3 , з метою конспірації своєї особи, поваги до його авторитету, створення у ОСОБА_6 впевненості у серйозності дій та можливостей, які він може застосувати у разі невиконання вимог щодо повернення боргу, представився працівником Державного бюро розслідувань.

У ході зустрічі, задля створення у ОСОБА_6 враження, що він дійсно спілкується із працівником правоохоронного органу, ОСОБА_3 продемонстрував надруковану на аркушах паперу інформацію (персональні дані: анкетні та контактні відомості, дані про нерухомість, зареєстровані транспортні засоби, адреси мешкання, засоби зв`язку та сторінки у соціальних мережах) щодо членів сім`ї ОСОБА_6 та інших близьких осіб, серед яких сам ОСОБА_6 , його матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , колишня дружина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , малолітній син

ОСОБА_10 23.04.2013, колишні тесть ОСОБА_11 25.02.1963 та теща ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_3 з метою передачі ОСОБА_6 грошових коштів, виказав останньому погрозу передачі вищезазначеної конфіденційної інформації членам етнічних злочинних угруповань.

У сою чергу, ОСОБА_6 наголосив ОСОБА_3 , що жодних боргових зобов`язань перед ОСОБА_5 не має та грошові кошти від останнього не отримував.

Після вказаного, прийшовши до висновку, що дії ОСОБА_3 є протиправними, ОСОБА_6 вирішив звернутись із заявою до правоохоронних органів.

У подальшому, у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, але не пізніше 24.09.2024, на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, з метою пригнічення волі ОСОБА_6 та примушування його до передачі грошових коштів, ОСОБА_3 та ОСОБА_13 вирішили застосувати психічний тиск до нього та членів його сім`ї шляхом створення та розповсюдження компрометуючої інформації, виказання погроз застосування насильства щодо ОСОБА_6 та його близьких осіб, пошкодження та знищення майна ОСОБА_6 .

З цією метою, 24.09.2024 о 10:44 ОСОБА_13 на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_3 , згідно покладених на нього функцій, зателефонувавши на особистий мобільний номер телефону ОСОБА_7 , повідомив останній її персональні дані, а також дані її батька - ОСОБА_14 та матері - ОСОБА_15 , та виказав погрозу у вигляді прибуття на день народження її батька, для святкувати спільно із ними, та про необхідність повернення ОСОБА_6 позичених грошових коштів.

Одночасно з цим, ОСОБА_13 з метою пригнічення волі ОСОБА_6 , залякування останнього та примушування його до передачі грошових коштів, повідомив ОСОБА_7 про можливість направлення її фотографій з прогулянки у парку із сином, тим самим переконавши останню про спостереження за ОСОБА_6 та членами його сім`ї.

У подальшому, у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час

та спосіб, але не пізніше 25.09.2024, з метою примушування ОСОБА_6 до передачі грошових коштів, ОСОБА_13 та ОСОБА_3 , на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, розмістили у групі в мессенджері Телеграм « ІНФОРМАЦІЯ_7 » ( ІНФОРМАЦІЯ_8 оголошення про надання ОСОБА_7 інтимних послуг, закріпивши у оголошенні про це її особистий мобільний номер телефону НОМЕР_2 та фотографії, які він отримав з її персонального профілю у вказаному мессенджері, після чого ОСОБА_7 почали надходити повідомлення від сторонніх осіб з пропозицією вступу у інтимні стосунки за грошову винагороду.

Одночасно з цим, ОСОБА_13 та ОСОБА_3 , з метою здійснення психологічно насильства на ОСОБА_6 та членів його сім`ї, та примушуванням його до передачі грошових коштів почали розсилати посилання на зазначене оголошення іншим особам, у тому числі батьку та матері ОСОБА_7 , із зазначенням у коментарях про те, що у ОСОБА_6 проблеми.

Надалі, 25.09.2024 о 23:02 продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_13 та ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, надіслали батьку ОСОБА_7 - ОСОБА_14 повідомлення у мессенджері Телеграм, у якому повідомили останньому, із застосуванням ненормативної лексики, що ОСОБА_6 та його дружина винні грошові кошти, та виказали погрозу пошкодження та знищення майна останнього - автомобіля та житлового будинку.

У цей же день, 25.09.2024 о 23:02 ОСОБА_13 та ОСОБА_3 на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану діючи за попередньою змовою групою осіб, надіславши матері ОСОБА_7 ОСОБА_15 повідомлення у мессенджері Телеграм із створеним дублікатом ОСОБА_16 та її фотографіями у даних контакту, повідомили про надання останньою інтимних послуг з метою збору грошових коштів на подарунок батьку.

У подальшому, у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час

та спосіб, але не пізніше 29.09.2024 на виконання раніше розробленого плану, з метою залякування ОСОБА_6 подальшим застосуванням насильства, та примушуванням його до передачі грошових коштів, ОСОБА_13 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_3 , згідно покладених на нього функцій, почав вчиняти дії щодо слідкування за ОСОБА_6 та його родиною, та збором відповідних фото,- та відеоматеріалів.

З цією метою, 29.09.2024 ОСОБА_13 почав слідкувати за переміщенням ОСОБА_6 , його дружини ОСОБА_7 та малолітнього сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та слідкуючи за ними, о 12:30 прибув до парку «Перемоги» у м. Одесі, який знаходиться між вулицями проспект Шевченка, вул. Маршала Говорова, та вул. Академічна.

Перебуваючи за вказаною адресою, вчиняючи свої дії конспіративно та з укриттям від оточуючих своїх дійсних намірів, ОСОБА_13 продовжуючи вести спостереження, використовуючи особистий мобільний телефон здійснив фотофіксацію прогулянки ОСОБА_6 , його дружини ОСОБА_7 малолітнього сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та транспортного засобу останніх BMW 530E

Після цього, 29.09.2024 о 13:18 продовжуючи протиправні дії, направлені на залякування ОСОБА_6 подальшим застосуванням насильства щодо нього та його близьких родичів, примушуванням останнього до передачі грошових коштів, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_3 , згідно покладених на нього функцій використовуючи у мессенджері Телеграм сторінку, яку він створив із використанням фотографій ОСОБА_7 та її анкетних даних, надіслав останній повідомлення із раніше виконаними фотографіями прогулянки ОСОБА_6 та членів його сім`ї, написавши погрози застосування насильства та знищення майна автомобіля

ОСОБА_6 , неможливості ведення нормального способу життя та вчинення невідомими особами дій щодо завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_7 .

Цього ж дня, о 21:35 продовжуючи протиправні дії, направлені на залякування ОСОБА_6 подальшим застосуванням насильства щодо нього та його близьких родичів, примушуванням останнього до передачі грошових коштів, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_3 , згідно покладених на нього функцій, використовуючи мессенджер Телеграм, надіслав матері ОСОБА_7 - ОСОБА_15 , повідомлення із раніше виконаними фотографіями прогулянки ОСОБА_6 та членів його сім`ї, написавши погрози застосування насильства у вигляді вчинення невідомими особами дій щодо завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_7 , а також зазначив на ведення постійного спостереження за ОСОБА_7 та необхідність сплати ОСОБА_6 позичених грошових коштів

Будучи пригніченим, заляканим діями ОСОБА_13 та ОСОБА_3 , побоюючись за власне життя та життя близьких осіб, ОСОБА_6 вимушено погодився про передачу грошових коштів, про що 08.10.2024 о 13:00 у ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_3 .

У подальшому, 11.10.2024 о 12:00 ОСОБА_6 на виконання вимог ОСОБА_3 , зателефонував останньому та повідомив про наявність грошових коштів у розмірі 25000 доларів США. У свою чергу, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 , згідно єдиного злочинного плану, повідомив ОСОБА_6 про необхідність прибуття за адресою: АДРЕСА_2 , до готелю «Чорне море», де його буде чекати ОСОБА_5 .

Цього ж дня, о 13:00 ОСОБА_6 , виконуючи вказівки ОСОБА_3 , прибув за вищезазначеною адресою, де його очікував ОСОБА_5 . У ході зустрічі, ОСОБА_6 повідомив про можливість передачі частини грошових коштів у розмірі 25000 доларів США, при отриманні гарантій щодо припинення переслідування його та членів його сім`ї, погроз знищення чи пошкодження майна, та погроз завдання шкоди здоров`ю членам його сім`ї. На вказане ОСОБА_5 відповів ствердно, проте повідомив, що ОСОБА_6 необхідно буде передати ще 35000 доларів США.

Після чого, ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 25000 доларів США, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було затримано працівниками правоохоронних органів.

Далі, ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 189 КК України, у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, погрозою пошкодження чи знищення їхнього майна, розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

11.10.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2024 у період з 15 год. 05 хв. по 15 год. 16 хв. проведено обшук автомобіля марки LandRover, моделі Range Rover Evoque, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на парковці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_11 » по вул. Мала Арнаутська, м. Одеса, за результатом проведення якого вилучено автомобіль марки LandRover, моделі RangeRoverEvoque, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до вказаного автомобіля.

Постановою слідчого від 11.10.2024 року вилучене майно визнано речовим доказом в рамках даного кримінального провадження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає що, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно, прокурор визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення вимог кримінального процесуального закону, щодо вмотивованості та обґрунтованості, прокурором до клопотання не надано відомостей про власника вилученого автомобіля (реєстраційної картки, свідоцтва про реєстрацію), лише послався що він належить ОСОБА_18 .

Прокурор у клопотанні фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин кримінального провадження, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні, однак при цьому не мотивує необхідності накладення арешту на майно.

Отже слідчому судді не зрозуміло яке доказове значення в рамках даного кримінального провадження має автомобіль марки LandRover, моделі RangeRoverEvoque, д.н.з. НОМЕР_1 та який процесуальний статус в рамках даного провадження має сама ОСОБА_18 . Більш того матеріали клопотання не містять навіть протоколу допиту її в якості свідка. Тобто з клопотання не зрозуміло, яке відношення вона має до обставин кримінального провадження.

Слідчий суддя позбавлений можливості встановити з яких причин наразі вилучений автомобіль марки «LandRover, моделі RangeRoverEvoque, д.н.з. НОМЕР_1 необхідний органу досудового розслідування для огляду та чому прокурор вважає, що він може мати значення для встановлення обставин імовірного вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження № 0001604.

Прокурором до матеріалів клопотання додано: витяг з ЄРДР; копію протоколу обшуку;постанову про визнання речей речовими доказами; копію ухвали про надання дозволу на обшук; повідомлення про підозру ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та копія ухвали про повернення аналогічного клопотання прокурору для усунення недоліків.

Слідчий суддя приходить до висновку, що звертаючись із клопотанням про накладення арешту на майно, слідчим та прокурором не долучено документів, які можливо перебувають в розпорядженні органу досудового розслідування, на підтвердження того, що вилучений автомобіль може бути використаний як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення саме у даному кримінальному провадженні з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 361-2, ч. 1 ст. 182 КК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що необґрунтоване накладення арешту майна може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного кримінального провадження та не буде слугувати його завданням, а також може порушити законні права власників та володільців майна.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання сторони обвинувачення не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності обґрунтування підстав для арешту вилучених грошових коштів та підтвердження належності їх підозрюваному.

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

Слід зазначити, що положеннями статті 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.

Водночас при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчий суддя звертає увагу, що аналогічне клопотання сторони обвинувачення з вищевикладених обставин було неодноразово повернуто прокурору для усунення недоліків, проте сторона обвинувачення фактично проігнорувала мотиви їх повернення та знову звернулись з не вмотивованим клопотанням та без долученя відповідних доказів.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001604 від 09.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 361-2, ч. 1 ст. 182 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1