Справа № 201/4614/22
Провадження № 1-кп/201/232/2024

ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0000518 від 20.04.2022 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, утриманців не має, працює охоронцем ТОВ «Артбізнес», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

1.Обставини, які встановлені судом

У ОСОБА_3 у невстановлений час виник умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу «канабісу» без мети збуту. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , керуючись злочинним умислом, у невстановлений час та місці, придбав наркотичний засіб «канабіс».

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу «канабісу» без мети збуту, в невстановлений час розпочав зберігати за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , наркотичний засіб «канабіс». Після чого, ОСОБА_3 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, здійснив розфасування придбаного наркотичного засобу на сімдесят п`ять сліп-пакетів, один поліетиленовий пакет, паперовий згорток зі вмістом наркотичного засобу «канабісу», та продовжив їх незаконно зберігати без мети збуту до 20.04.2022.

20.04.2022 в період часу з 06 години 00 хвилин по 07 годину 10 хвилин співробітниками Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , у ході проведення якого виявлено та вилучено:

- 75 сліп-пакетів у яких знаходились речовини рослинного походження, масами 0,7428 г, 0,8556 г, ,8774 г є наркотичним засобом обіг якого заборонено-канабісом. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину відповідно становить 0,3788 г, 0,7529 г, 0,7458 г;

- верхівкові частини рослин зеленого кольору масами 0,8395 г, 0,7810 г, 0,8459 г, 0,8118 г, 0,8354 г, 0,8963 г, 0,8209 г, 0,8592 г, 0,8150 г, 0,8149 г, 0,8357 г, 0,7834 г, 0,8403 г, 0,8732 г, 0,8415 г, 0,8246 г, 0,8791 г, 0,8556 г, 0,8527 г, 0,8438 г, 0,7760 г, 0,8625 г, 0,8978 г, 0,7930 г, 0,8086 г, 0,8024 г, 0,8493 г, 0,8300 г, 0,8351 г, 0,8338 г, 0,8825 г, 0,8140 г, 0,8574 г, 0,8470 г, 0,8181 г, 0,7982 г, 0,8500 г, 0,8912 г, 0,7937 г, 0,8081 г, 0,8730 г, 0,8362 г, 0,8310 г, 0,8295 г, 0,8332 г, 0,8284 г, 0,8004 г, 0,8665 г, 0,7873 г, 0,7873 г, 0,7983 г, 0,6950 г, 0,8059 г, 0,8534 г, 0,8948 г, 0,8442 г, 0,8474 г, 0,7729 г, 0,8950 г, 0,8143 г, 0,8212 г, 0,8008 г, 0,8464 г, 0,8330 г, є канабісом який відноситься до наркотичних засобів обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,7208 г, 0,7243 г, 0,6740 г, 0,7372 г, 0,6985 г, 0,7240 г, 0,7812 г, 0,7115 г, 0,7344 г, 0,7058 г, 0,7018 г, 0,7226 г, 0,6774 г, 0,7297 г, 0,7619 г, 0,7315 г, 0,7145 г, 0,7666 г, 0,7445 г, 0,7454 г, 0,7268 г, 0,6763 г, 0,7509 г, 0,7856 г, 0,6921 г, 0,6937 г, 0,6972 г, 0,7423 г, 0,7121 г, 0,7276 г, 0,7174 г, 0,7670 г, 0,7015 г, 0,7417 г, 0,7327 г, 0,6997 г, 0,6893 г, 0,7321 г, 0,7728 г, 0,6850 г, 0,6995 г, 0,7455 г, 0,7183 г, 0,7248 г, 0,7235 г, 0,7214 г, 0,7316 г, 0,6945 г, 0,7489 г, 0,6886 г, 0,6869 г, 0,6044 г, 0,6974 г, 0,7402 г, 0,7615 г, 0,7333 г, 0,7340 г, 0,6701 г, 0,7786 г, 0,6996 г, 0,7086 г, 0,6953 г, 0,7301 г, 0,7217 г відповідно;

- речовини масою 0,971 г, 1,009 г, 0,947 г, 0,969 г, 0,985 г, 0,955 г, є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить відповідно: 0,854 г, 0,888 г, 0,833 г, 0,853 г, 0,867 г, 0,840 г.

- фрагменти верхівкових частин рослини зеленого кольору масами 0,8235 г, 0,9955 г є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 0,7245 г, 0,8762 г.

- один поліетиленовий пакет в якому знаходиться речовина рослинного походження зелено-коричневого кольору масою 142,0980 г є канабісм який відноситься до наркотичних засобів обіг яких заборонений. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 125,7198 г

- паперовий згорток з речовиною масою 0.2788 г, яка є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів обіг яких заборонений. Маса каннабісу, в перерахунку на висушену речовину складає 0,2565 г

Загальна маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 180,6992 г

На поверхнях металевого виробу червоного кольору, скляної ємності, полімерного виробу жовтого кольору виявлений екстракт канабісу наркотичний засіб, обіг якого заборонено. Маса екстракту канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 0,1098 г, 0,1968 г, 0,0529 г.

На поверхні електронних ваг сірого кольору виявлено канабінол, тетранідроканабінол (вищначити масу якого немає можливості в зв`язку з його незначною кількістю), які входить до складу наркотичних засобів, які виготовляються із рослини роду коноплі (Cannabis).

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно придбав наркотичний засіб «канабіс», який у подальшому переніс за місцем постійного проживання, тобто за адресою: АДРЕСА_2 , та розпочав незаконно зберігати за вищевказаною адресою без мети подальшого збуту зазначеного наркотичного засобу «канабісу».

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, яке виразилося у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту.

2.Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати. Зазначив, що в ході обшуку у нього дійсно знайшли канабіс в одному пакеті, в якому було 75 маленьких сліп-пакетів, а другий пакет був один, він його курив, оскільки був залежний (але на обліку у лікаря не перебував і не лікувався від залежності). Він його взяв через «закладку» в інтернеті. Зауважень щодо проведеного обшуку ні у нього, ні у інших не було. Під час обшуку він видав канабіс добровільно. У нього були ваги і він відмірював для себе по одному граму для кожної дози і курив. Канабіс він нікому не збував, намірів на збут у нього не було. Він переосмислив своє життя, наразі не є наркозалежним, шкодує за вчинене, вибачився перед всіма учасниками.

3.Докази, які досліджені судом

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у наданих прокурором та досліджених в судовому засіданні доказах, а саме:

Витягом з ЄРДР по к/п № 0000518 від 20.04.2022, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення (т. 1 а.п. 1).

Протоколом обшуку від 20.04.2022, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2022 року співробітниками СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області 20.04.2022 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого знайдено і вилучено сліп-пакети з канабісом та інші речі (т. 1 а.п. 9-14);

Відеозаписом обшуку (т. 1 а.п. 15), порушень ст. 223, 233 КПК України під час його проведення судом не встановлено;

Висновками експертів № СЕ-19/104-22/9404-НЗПРАП від 07.06.2022 (т. 1 а.п. 57-61), № СЕ-19/104-22/9398-НЗПРАП від 08.06.2022 (т. 1 а.п. 70-72), № СЕ-19/104-22/9399-НЗПРАП від 12.05.2022 (т. 1 а.п. 78-80), № СЕ-19/104-22/8997-НЗПРАП від 21.04.2022 (т. 1 а.п. 88-93), № СЕ-19/104-22/9401-НЗПРАП від 10.06.2022 (т. 1 а.п. 102-107), № СЕ-19/104-22/9402-НЗПРАП від 14.06.2022 (т. 1 а.п. 115-117), № СЕ-19/104-22/9395-НЗПРАП від 06.06.2022 (т. 1 а.п. 123-126), надані на експертизу речовини, які вилучені 20.04.2022 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , є канабісом;

Висновком експерта № СЕ-19/104-22/11574-Д від 18.05.2022, два сліди пальців рук, вилучені 20.04.2022 в ході проведення огляду скляних банок, в яких знаходилась речовина канабіс, вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , залишені вказівним пальцем лівої та безіменним пальцем правої рук особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 (т. 1 а.п. 57-61);

Показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , який суду повідомив, що він був понятим при обшуку квартири вранці у квітні 2020 року, точної пори року не пам`ятає. Його учасникам бабусі, дідусю і молодому чоловікові поліцейські зачитали ухвалу на обшук та роз`яснили їм права. Під час обшуку знайдено наркотичні засоби, які розфасовані в декілька пакетиків, а один пакет (досить великий), в якому також знаходились пакетики з наркотиками. Процес обшуку фіксувався на відеокамеру. В процесі обшуку складався протокол. Він впізнає обвинуваченого, це той молодий чоловік, який був присутнім при обшуку квартири. Саме він пояснив, що дійсно знайдені пакетики містять наркотичний засіб - марихуану, яка належить йому. Також були знайдені ваги та пристрої, за допомогою яких можна вживати наркотики. Під час обшуку був присутній другий понятий і троє чи четверо поліцейських. За результатами обшуку зауважень ні у нього, ні від осіб, які присутні були при обшуку, не надійшло.

Судом досліджені документи, які характеризують особу:

- довідка КП «ОМПЦзЛЗ» ДОР від 19.05.2022, згідно якої ОСОБА_3 в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не значиться (т.1 а.п. 170);

- довідка КНП «КЛШМД» ДМР від 17.05.2022, згідно якої ОСОБА_3 під наглядом лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.п. 171);

- довідка станом на 21.04.2022, за якою ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався (т. 1 а.п. 172). Судом також перевірені відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, в якому відсутня інформація про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності;

4.Оцінка Суду

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_7 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого і свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

На думку суду, винуватість ОСОБА_3 у кримінально-караному діянні є доведеною на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК України.

Так, під час санкціонованого обшуку за його місцем мешкання знайдені пакети з канабісом. У судовому засіданні ОСОБА_3 стосовно знаходження за його місцем мешкання канабісу не заперечив, щиро розкаявся. Понятий, який був присутнім при обшуку, також підтвердив знайдення канабісу. Зауважень до протоколу обшуку не надійшло.

Показання свідка, надані в суді, були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, та особи, яка вчинила злочин.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідок з будь-яких причин обмовив чи міг обмовити обвинуваченого у інкримінованому йому злочині.

5.Висновок суду про винуватість

Всі досліджені судом докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, вірно.

Такий висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282).

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Загальні положення.

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Класифікація за ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, віднесено до категорії кримінального проступку.

Обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого.

Так, у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається.

Активне сприяння розкриттю злочину виразилось в тому, що ОСОБА_3 правдиво розповідав про зберігання ним канабісу за місцем свого мешкання, надавши допомогу органам досудового розслідування і суду в установленні невідомих обставин справи, добровільно надав свідчення з приводу обставин вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, який має середню освіту, не одружений, утриманців не має, працює охоронцем, має місце реєстрації і постійного проживання, за яким характеризується позитивно, обставин вчиненого кримінального проступку, вчинення його вперше, визнання вини, щирого каяття, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, конкретним обставинам його вчинення, обставинам, що пом`якшують покарання.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Підсумок.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

7.Вирішення цивільного позову

У даному кримінальному провадженні цивільного позову не пред`явлено.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

20.04.2022 ОСОБА_3 затриманий в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України (т. 1 а.п. 29-31).

21.04.2022 слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_3 застосований цілодобовий домашній арешт (т. 1 а.п. 51), який з 21.07.2022 втратив дію. В подальшому запобіжний захід не застосовувався.

Враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.

Разом з тим ОСОБА_3 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати до строку відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 20.04.2022 по 21.04.2022 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, яке на підставі п. а-1 ч. 1 ст. 72 КК України перерахувати у дні пробаційного нагляду з розрахунку: один день позбавлення волі за два дні пробаційного нагляду.

Перебування ОСОБА_3 під цілодобовим домашнім арештом за період з 22.04.2022 по 20.07.2022 на підставі ч. 7 ст. 72 КК України слід зарахувати до строку відбутого покарання з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, яке на підставі п. а-1 ч. 1 ст. 72 КК України перерахувати у дні пробаційного нагляду із розрахунку: один день позбавлення волі за два дні пробаційного нагляду.

Розмір витрат на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування по інкримінованому ОСОБА_3 злочину, які підлягають стягненню з нього, складають 13 523,56 грн.

Цивільний позов не заявлено.

Спеціальна конфіскація не застосовується.

Керуючись ст.ст. 100, 369, 371-374, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого до пробаційного нагляду ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в розмірі 13 523,56 гривень.

ОСОБА_3 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати до строку відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 20.04.2022 по 21.04.2022 з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, яке на підставі п. а-1 ч. 1 ст. 72 КК України перерахувати у дні пробаційного нагляду з розрахунку: один день позбавлення волі за два дні пробаційного нагляду.

ОСОБА_3 на підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати до строку відбутого покарання перебування його під цілодобовим домашнім арештом за період з 22.04.2022 по 20.07.2022 з розрахунку: три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, яке на підставі п. а-1 ч. 1 ст. 72 КК України перерахувати у дні пробаційного нагляду із розрахунку: один день позбавлення волі за два дні пробаційного нагляду.

Запобіжний захід не застосовувати.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

- канабіс, скляні банки, сліп-пакети, пристрій для куріння, ваги електронні, паперові згортки, пакети, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанціями № 260, 272, 297 (т. 1 а.п. 96, 128, 129) знищити;

- сліди папілярних візерунків та дактилокарту на ім`я ОСОБА_3 зберігати при матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.п. 133, 134);

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1