КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2153/2024 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0005089, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року задоволено клопотання сторони захисту та закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 14.06.2019 за №0005089, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на підставі абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що у даному кримінальному провадженні строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року скасувати; відмовити в задоволені клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, мотивуючи тим, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що після скасування постанови про закриття кримінального провадження, ОСОБА_7 (26.05.2021) повідомлено про підозру, у зв`язку з чим виник спеціальний строк, визначений п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України - 2 місяці; 23.06.2021 прийнято рішення у порядку ст. 290 КПК України про зупинення строків досудового розслідування; 25.06.2021 обвинувальний акт в межах строку досудового розслідування скеровано до суду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» №3509-ІХ від 08.12.2023, зокрема у ст. 219 КПК України «Строки досудового розслідування» поширюється на всі кримінальні провадження, судовий розгляд яких не завершився на момент прийняття цього Закону та набуття ним чинності, поширюється на кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 191 КК України; думку захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК України).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин, а суд в межах визначених повноважень здійснює відповідний контроль за дотриманням цих строків.

Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017року частину першу статті 284 КПК України було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК України, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так у справі «Іванов проти України» зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах Карт проти Туреччини (пункт 68), Вемхофф проти Німеччини (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).

В інтерпретації ж до чинного КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК України починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до статті 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду. Тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).

У вказаному кримінальному провадженні судом першої інстанції встановлено, що 14.06.2019 внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчим СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві 01.11.2020 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, яка у подальшому, 19.04.2021 скасовано в.о. заступника керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва.

ОСОБА_7 26.05.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, строки досудового розслідування не продовжувалися.

На обґрунтування своєї позиції апелянт посилається на те, що в.о. заступником керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва самостійно виявлено дане кримінальне правопорушення, та, на переконання прокурора, скасування постанови про закриття кримінального провадження у даному випадку є захистом прав потерпілого. Однак, потерпілий у кримінальному провадженні АТ «Айбокс Банк» не ініціював питання скасування постанови про закриття кримінального провадження.

У даному випадку слід звернути увагу, що аналогічна правова проблема вирішувалась Верховним Судом в справі № 367/1335/21 (провадження № 51-2448 км 22). Зокрема, під час розгляду судом питання зарахування строків між винесенням постанови слідчим про закриття кримінального провадження до загальних строків досудового розслідування після скасування такої постанови в порядку ч. 6 ст. 36 КПК України, до повідомлення особі про підозру, було зроблено висновок, що недотримання прокурором, який здійснює процесуальне керівництво, вимог частини 6 статті 284 КПК України, а прокурорами вищого рівня - вимог частини 6 статті 36 КПК України у кримінальних провадження, у яких до скасування постанови про закриття кримінального провадження жодній особі не повідомлялося про підозру, тягне за собою визнання повідомлення про підозру незаконним, а кримінальне провадження у таких випадках підлягає закриттю на підставі абзацу 2 пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України як таке, у якому строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» від 02.06.2016 встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної Верховним Судом, тільки з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд уважає, що обставини, за яких суд дійшов висновків про закінчення строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 цього Кодексу, у цьому кримінальному провадженні, релевантні обставинам, щодо яких Верховний Суд зробив висновки у постанові від 03.04.2021 (справа № 367/1335/21 провадження № 51-2448 км 22), а отже мають бути враховані судом.

Однак, як вірно вказав суд, ненаправлення вчасно слідчим постанови про закриття кримінального провадження прокурору є неналежною організацією досудового розслідування, що може створити негативний прецедент, який матиме наслідком порушення процесуальних прав учасників.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що у даному кримінальному провадженні строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК, закінчився, є обґрунтованими, а відтак обвинувальний акт спрямований до суду поза межами строку досудового розслідування.

Таким чином, доводи прокурора про те, що органом досудового розслідування порушень строків досудового розслідування, зазначених у ст. 219 КПК України, не допущено, - неспроможні, а тому суд першої інстанції законно на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 .

Водночас, на переконання колегії суддів, твердження прокурора у суді апеляційної інстанції на те, що зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» №3509-ІХ від 08.12.2023, зокрема у ст. 219 КПК України «Строки досудового розслідування», поширюються на всі кримінальні провадження, судовий розгляд яких не завершився на момент прийняття цього Закону та набуття ним чинності, тобто у тому числі і на кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 191 КК України, суперечать ст. 5 КПК України «Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі» та не узгоджуються із загальними засадами кримінального провадження, визначеними у ст. 7 КПК України, зокрема з принципами Верховенства права та законності.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 КПК України закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою і відсутні підстави для її скасування, а відтак апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ______________ ______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4