Справа №592/5680/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/660/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.09.2023, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, українця, не працюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 в якій він просив переглянути в апеляційному порядку вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.09.2023 лише в частині заявленого до нього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 цивільного позову, оскільки вважав його занадто великим.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня його затримання - з 20.22 год 24.04.2023.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_8 залишено до набрання вироком суду законної сили.

В строк відбування покарання ОСОБА_8 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано період перебування його під вартою з 20.22 год 24.04.2023 до дати ухвалення вироку включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Задоволено цивільний позов ОСОБА_9 та стягнуто зі ОСОБА_8 на її користь 116 526,00 грн майнової шкоди.

Задоволено цивільний позов ОСОБА_10 та стягнуто зі ОСОБА_8 на її користь 17 000,00 грн майнової шкоди.

Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь держави 8 237,76 грн процесуальних витрат.

Арешт майна у кримінальному провадженні скасовано, а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений наголошував, що міра призначеного йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі його влаштовує, тоді як сума заявленого до нього цивільного позову занадто велика. Просив врахувати, що в країні війна і віддати стягнуті з нього на користь потерпілих грошові кошти є досить складно навіть протягом тривалого часу.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

На апеляційну скаргу обвинуваченого потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 подали заперечення в яких наголошували, що завдана їм злочином майнова шкода значна та безумовно має бути їм повернута (а.с. 120, 121). Апеляційний розгляд справи просили проводити без їх участі про що подали відповідні заяви (а.с. 134, 135).

Як встановлено судом першої інстанції під час дії на території України воєнного стану, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні , затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ, Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022, з початку березня 2022 року до 22.04.2022 року, точної дати у ході досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, ОСОБА_8 проживав за адресою: АДРЕСА_3 , у тещі свого брата ОСОБА_11 ОСОБА_10 .

Дізнавшись про те, що в квартирі ОСОБА_11 та його дружини ОСОБА_9 , де на той час проживала ОСОБА_10 , зберігається значна сума грошових коштів та ювелірні вироби, у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на заволодіння ними.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає і вони ніким не будуть помічені, ОСОБА_8 у період часу з 15.04.2022 до 22.04.2022 викрав належні ОСОБА_9 ювелірні прикраси на загальну суму 21 586,93 грн, годинник вартістю 4 940,00 грн та грошові кошти в сумі 90 000 грн, а також належні ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 17 000 грн після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали, просили вирок суду першої інстанції змінити в частині заявленого до обвинуваченого потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 цивільного позову, зменшивши суму до стягнення, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечив, просив вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як слідує з матеріалів справи вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.09.2023 в частині правильності встановлення фактичних обставин справи, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації його дій за ч.4 ст. 185 КК України, а також в частині призначеного обвинуваченому покарання ніким з учасників провадження не оскаржується, а тому до його аналізу колегія суддів не вдається, що узгоджується з ч. 1 ст. 404 КПК України.

Однак, вказаний вирок суду в апеляційному порядку оскаржений обвинуваченим ОСОБА_8 , який просив переглянути рішення суду в частині стягнення з нього на користь потерпілих суми завданої злочином матеріальної шкоди, оскільки вважав її занадто великою та непомірною для нього.

Тому, вивчивши матеріали кримінального провадження в межах заявлених апелянтом вимог колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за встановленими цим Кодексом правилами. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК Україниза умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з положеннями ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити зв`язок між діянням і шкодою, що настала і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням шкода може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Згідно ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) обвинуваченого та до якого пред`явлено цивільний позов у встановленому цим Кодексом порядку.

Як слідує з матеріалів справи вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.09.2023 ОСОБА_8 визнано винним у вчиенні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Також, цим же вироком суду задоволено цивільні позови потерпілих та зі ОСОБА_8 стягнуто на користь ОСОБА_9 116 526,00 грн майнової шкоди і на користь ОСОБА_10 17 000,00 грн майнової шкоди.

При цьому, як слідує з мотивувальної частини вироку, стягуючи зі ОСОБА_8 майнову шкоду на задоволення заявлених до нього потерпілими ціивільних позовів судом було встановлено наступне.

Так, потерпілою ОСОБА_9 до ОСОБА_8 був пред`явлений цивільний позов про відшкодування майнової шкоди (в порядку ст. 128 КПК України), в якому вона просила стягнути зі ОСОБА_8 на її ОСОБА_9 користь майнову шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, в розмірі 116 526,00 грн (а. п. 3, 13, 23).

Також, потерпілою ОСОБА_10 до ОСОБА_8 був пред`явлений цивільний позов про відшкодування майнової шкоди (в порядку ст. 128 КПК України), в якому вона просила стягнути зі ОСОБА_8 на її ОСОБА_10 користь майнову шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, в розмірі 17 000,00 грн (а. п. 3, 14, 22).

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений фактичних обставин справи, доведеності його вини та правильності кваліфікації його дій не заперечував, в тому числі обвинувачений не ставив під сумнів і розмір шкоди, яку він дійсно заподіяв потерпілим своєю крадіжкою їх майна.

Тому, колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів правильність встановлення судом першої інстанції факту і розміру суми матеріальної шкоди яку понесли потерпілі у кримінальному провадженні від злочинних дій обвинуваченого.

Водночас, зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_8 слідує, що останній, посилаючись на військовий стан в країні, який на його переконання, також є додатковою підставою для ускладнення в поверненні ним потерпілим завданих їм збитків, просив колегію суддів зменшити йому суму до відшкодуваня, до чого апеляційний суд відноситься критично виходячи з наступного.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи особою працездатного віку (1985 р.н.), не маючи вад здоров`я, утриманців (малолітніх дітей, батьків похилого віку які потребують догляду і утримання), а також не надаючи доказів в підтвердження того, що він опинився в тяжкій життєвій ситуації, вбачає підстави для не повернення потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 хоча б частини від вартості від викраденого у них майна, тоді як обставина на яку він посилається в скарзі (воєнний стан в країні) розповсюджується і на потерпілих, та ставить їх в такі ж життєві умови, в яких опинився і сам обвинувачений.

Враховуючи викладене та зважаючи на обставини справи, колегія суддів жодних підстав погодитись з вимогами апелянта не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку суду, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити, а вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.09.2023, залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.09.2023, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4