ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2024 року

м. Київ

справа № 524/3766/22

провадження № 51-7209км23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 лютого 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 4 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), раніше судимого, останнього разу за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 2 червня 2021 року за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі статей 75, 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. На підставі ст. 71 КК до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 2 червня 2021 року і визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з 30 червня 2022 року.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 10 травня 2022 року приблизно о 14:30, будучи раніше судимим, перебував за адресою: м. Кременчук, проспект Свободи біля будинку №83/1 , де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_8 .. В цей час у ОСОБА_6 виник прямий умисел направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу в умовах воєнного стану. У подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу в умовах воєнного стану, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов позаду потерпілого ОСОБА_8 та штовхнув останнього, від чого він впав на асфальтоване покриття. Після чого, з метою подолання супротиву потерпілого, ОСОБА_6 сів зверху на ОСОБА_8 та наніс йому три удари своєю рукою, зігнутою у кулак, у область обличчя, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після чого, побачивши, що супротив ОСОБА_8 подолано та потерпілий знаходиться на асфальтованому покритті, ОСОБА_6 відкрито заволодів мобільним телефоном Samsung A30, який знаходився у лівій кишені куртки потерпілого, загальною вартістю 2800 грн. Після вчинення злочину ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 2800 грн.

Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу захисника, а вирок суду-без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК. Вказує, що в основу обвинувального вироку покладено неправдиві показання свідка ОСОБА_9 та потерпілого. Зазначає, що потерпілий зловживає алкогольними напоями, а тому, після падіння та в силу свого стану, не міг чітко розуміти, що відбувалося та хто відібрав у нього телефон. Вказує, що кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 187 КК є не вірною, та вважає доведеною вину за ч. 2 ст. 125 КК, оскільки він дійсно спричинив потерпілому тілесні ушкодження, проте умислу на заволодіння майном у нього не було.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений та його захисник підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечувала проти її задоволення.

Мотиви Суду

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також наявність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як установлено частинами 1, 2 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Можливості скасування судових рішень через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження або неповноту судового розгляду, чинним законом не передбачено.

З касаційної скарги вбачається, що засуджений, посилаючись на неправдивість показань потерпілого та свідка ОСОБА_9 , фактично не погоджується з наданою судами першої та апеляційної інстанцій оцінкою доказів і, відповідно, встановленими судами фактичними обставинами, що, виходячи з наведених вище вимог, до повноважень касаційного суду законом не віднесено. Натомість, ці обставини були предметом перевірки при перегляді вироку судом апеляційної інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, який не встановив порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів.

Доводи засудженого про неправильну кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 187 КК, оскільки не було доведено факту заволодіння телефоном потерпілого та наявності в його діях корисливого мотиву, є такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах кримінального і кримінального процесуального законів з огляду на таке.

Відповідно до усталеної судової практики, розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за ст. 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна, шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Виходячи зі ст. 187 КК, розбій характеризується нападом, який може бути відкритим або несподіваним для потерпілого (таємним). Напад завжди супроводжується насильством над потерпілим як способом подолання дійсного чи можливого опору з метою заволодіння чужим майном. Обов`язковою ознакою розбійного нападу є небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, насильство. При цьому фізичне насильство полягає у силовому впливові на потерпілого, який призводить до заподіяння йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я або незначною втратою працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також в інших насильницьких діях, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх заподіяння. В останньому випадку винна особа повинна усвідомлювати можливість заподіяння таких тілесних ушкоджень. Розбій вважається закінченим злочином з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, заволодів майном злочинець чи ні.

За результатами перевірки судових рішень у порядку касаційної процедури у межах передбачених законом повноважень не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК (напад, з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК вказані висновки ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджено доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом згідно зі ст. 94 цього Кодексу.

Як убачається з вироку суду, засуджений ОСОБА_6 винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що 10 травня 2022 року повертався з роботи та зайшов до бару «Смачні страви». Замовивши пиво, він вийшов на вулицю, де біля бару побачив ОСОБА_9 та потерпілого з жінкою, яка плакала. ОСОБА_9 сказав, що потерпілий побив жінку та забрав у неї телефон. Отримавши він жінки підтвердження вказаних обставин, він забрав телефон, який лежав на столі та віддав його бармену, проте потерпілий взяв його та поклав собі у кишеню. Після цього потерпілий пішов із бару, при цьому висловив погрозу. Через деякий час він пішов за потерпілим для з`ясування відносин. Наздогнавши потерпілого біля магазину «Карандаш», підійшов до нього ззаду та наніс йому один удар кулаком у обличчя, від якого останній впав на землю. Після цього він ( ОСОБА_6 ) пішов. Метрів через 15-20 його наздогнав ОСОБА_9 та сказав, що він забрав у потерпілого телефон, але поверне його йому пізніше, оскільки хоче випити. Вони разом пішли до ломбарду, де ОСОБА_9 заклав телефон за 1200 грн. На отримані гроші купили алкогольні напої та цигарки. Як ОСОБА_9 забирав телефон він не бачив. Через деякий час його забрали до поліції.

Разом з тим, версія розвитку подій, на якій наполягав засуджений, не знайшла свого підтвердження в ході дослідження доказів судом першої інстанції.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в основу вироку були покладені належні та допустимі докази, зокрема, показання:

- потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що обвинуваченого знає. 10 травня 2022 року перебував разом із знайомою жінкою в одному із закладів громадського харчування, де вживали алкогольні напої. Туди ж прийшов і обвинувачений. Перебуваючи на вулиці біля закладу ОСОБА_6 забрав у нього телефон «Самсунг», однак це побачила бармен, яка забрала у обвинуваченого телефон і повернула його, при цьому наказала залишити заклад. Коли він ( ОСОБА_8 ) повертаючись додому, проходив біля магазину «Карандаш», його наздогнав обвинувачений та наніс удар, від якого він упав на асфальт. Після цього ОСОБА_6 перевернув його обличчям до себе та ще наніс удар кулаком правої руки в обличчя. Потім обвинувачений заліз у кишеню куртки, забрав мобільний телефон «Самсунг» і втік. Він підвівся на ноги, зайшов у кафе «Чайная» та попросив бармена викликати швидку та надати можливість умитися, оскільки після отриманих ударів пішла кров;

- свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що працює в кафе « Чайная ». 10 травня 2022 року була на роботі. Близько 15:00 в кафе зайшов ОСОБА_8 і попрохав викликати швидку допомогу та поліцію. У потерпілого було розбите обличчя та йшла кров. Надала першу медичну допомогу, після чого потерпілого забрала поліція. Також пояснила, що під час спілкування ОСОБА_8 повідомив про те, що в районі магазину «Карандаш» його побили та забрали мобільний телефон. Нападника він знає;

- свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що працює інспектором БПП у м. Кременчук. 10 травня 2022 року перебував на службі, разом із напарником здійснювали патрулювання міста. Отримали виклик «грабіж» в районі пр-т. Свободи, 83/1. Коли прибули на місце виявили потерпілого з розбитим обличчям, який повідомив, що йому нанесли тілесні ушкодження та забрали мобільний телефон. Викликали СОГ. Також потерпілий повідомив, що нападник був один і надав опис особи, яка здійснила на нього напад;

- свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що в травні 2022 року перебував разом із потерпілим та обвинуваченим в одному з кафе м. Кременчука. Був свідком інциденту, під час якого в кафе обвинувачений забрав у потерпілого телефон, а бармен повернула цей телефон потерпілому. Після цього потерпілий пішов із закладу, а ОСОБА_6 пішов за ним. Він також пішов за ними. Йшов метрів 50 позаду. Бачив, як потерпілий впав, а обвинувачений сів на нього зверху. Після цього побачив ОСОБА_6 , який йшов у бік ресторану «Сказка». Обвинувачений підійшов до нього та запитав чи є в нього паспорт та отримавши позитивну відповідь попрохав здати телефон у ломбард. Він погодився. На отримані гроші купили пиво та розійшлись;

- свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що працює в магазині «Карандаш». Будучи на роботі почула крики на вулиці. Виглянула у вікно та побачила, як хтось б`є візуально знайомого чоловіка. Потім потерпілий заходив до неї в магазин. На ньому була кров. Під час розмови потерпілий повідомив, що в нього забрали телефон.

Так, показання учасників кримінального провадження місцевий суд правильно визнав об`єктивними й обґрунтовано поклав їх в основу свого рішення, оскільки вони підтверджуються даними, що містяться:

- у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10 травня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_8 повідомив, що 10 травня 2022 року приблизно о 14:30 біля магазину по АДРЕСА_3 невідома особа із застосуванням фізичної сили відкрито заволоділа його мобільним телефоном;

- у протоколі огляду місця події від 10 травня 2022 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянку території біля буд. 81-В по пр- т. Свободи в м. Кременчуці ;

- у протоколі огляду місця події від 10 травня 2022 року, відповідно до якого було оглянуто сім-карту Київстар та квитанцію про прийом заставленого майна №П4 від 10 травня 2022 року;

- у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 травня 2022 року, фототаблиці та довідці до нього, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_8 упізнав ОСОБА_6 як особу, яка 10 травня 2022 відкрито заволоділа його майном;

- у протоколі проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 показав як саме ОСОБА_6 заподіяв йому тілесні ушкодження та відкрито заволодів його майном;

- у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 травня 2022 року, фототаблиці та довідці до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 упізнав ОСОБА_9 як особу, яка заклала до ломбарду мобільний телефон «Самсунг А30» 10 травня 2022 року;

- у висновку експерта № СЕ-19/117-22/5218-ТВ від 18 травня 2022 року, відповідно до якого встановлена ринкова вартість телефону «Самсунг А30»;

- у висновку експерта №326 від 17 травня 2022, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_8 встановлено легкі тілесні ушкодження;

- у висновку експерта №353 від 20 травня 2022, відповідно до якого покази ОСОБА_8 не протирічать об`єктивним судово-медичним даним по локалізації, кількості та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень;

- у листі головного лікаря ОСОБА_14 від 30 травня 2022 року, відповідно до якого 10 травня 2022 року о 15:18 зареєстровано виклик бригади екстренної медичної допомоги за адресою: м. Кременчук, пр-т. Свободи, 81 для надання медичної допомоги ОСОБА_8 .. Після медичного огляду хворому встановлено діагноз «Закрита черпно-мозкова травма. Струс головного мозку? Ознаки алкогольного сп`яніння»;

- у світлокопієї картки виїзду швидкої медичної допомоги №374 від 10 травня 2022 року, відповідно до якої після медичного огляду ОСОБА_8 встановлено діагноз «Закрита черпно-мозкова травма. Струс головного мозку? Ознаки алкогольного сп`яніння»;

- у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 7 червня 2022 року, фототаблиці та довідці до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 упізнала потерпілого ОСОБА_8 як особу, яку вона бачила з розбитим обличчям;

- на відеозапису із камер відеоспостереження «Безпечне місто».

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, надавши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що вони в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 .

При цьому суд першої інстанції дотримався вимог статей 22, 351, 352, 353 КПК щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.

Разом із тим суд першої інстанції з`ясував також позицію обвинуваченого ОСОБА_6 щодо пред`явленого йому обвинувачення, котрий не визнав своєї вини в інкримінованому злочині та стверджував, що він інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК не вчиняв, а мобільним телефоном потерпілого заволодів ОСОБА_9 , та зазначив, що така версія сторони захисту повністю спростовується показаннями потерпілого, який будучи безпосередньо допитаним у судовому засіданні, вказав на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення. Впізнав його, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні. Його показання є послідовними, логічними та узгоджуються з показаннями свідків та іншими доказами. Підстав для критичної оцінки показань потерпілого судом не встановлено, оскільки мотивів можливої нечесності та наявність серйозних приводів для обмовляння як підстав давати неправдиві свідчення суду не доведено, репутація особи не дискредитована, довіра до його показань не підірвана.

На думку суду обвинувачений, не визнаючи своєї вини та вказуючи, що не вчиняв злочину, намагається уникнути кримінальної відповідальності за фактично вчинені дії.

Разом з тим, суд дійшов висновку про необхідність виключення з обсягу обвинувачення інкриміновану ОСОБА_6 обтяжуючу обставину - вчинення ним злочину щодо особи похилого віку, оскільки з документів, що підтверджують особу потерпілого, зокрема наявної в матеріалах судового провадження копії паспорта, постає, що ОСОБА_8 не підпадає під визначення особи похилого віку, яке міститься в законі України « Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Отже, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх в аспекті ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості й достовірності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину і правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 187 КК.

Наведені у вироку фактичні дані було отримано в порядку, визначеному КПК, а законність їхнього формування та процесуального закріплення не викликає сумніву. Тому вони згідно зі ст. 84 вказаного Кодексу є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів на спростування вказаних висновків суду щодо оцінки доказів у касаційній скарзі засудженого не міститься.

Апеляційний суд у межах, передбачених ст. 404 КПК, та у порядку, визначеному ст. 405 цього Кодексу, переглядаючи вирок місцевого суду, визнав висновки місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину обґрунтованими та вмотивованими, навівши достатні аргументи й підстави для прийняття такого рішення.

При цьому суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК (оскільки не він викрав мобільний телефон потерпілого), які аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі засудженого, і вмотивовано визнав їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.

Зокрема апеляційний суд зазначив, що потерпілий в засіданні суду першої інстанції впевнено вказував, що саме ОСОБА_6 , якого він знає, наздогнав його та наніс удар, від якого він упав на асфальт, а потім заліз у кишеню куртки і забрав мобільний телефон «Самсунг».

На переконання колегії суддів, показання потерпілого є стабільними, логічними та послідовними, підтверджуються дослідженими судом доказами.

Щодо доводів захисника про те, що потерпілий внаслідок зловживання спиртними напоями міг помилятися щодо особи, яка заволоділа його телефоном, то апеляційний суд зазначив, що вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили обставини виклику поліції 10 травня 2022 року близько 15:00 на прохання потерпілого та пояснили, що ОСОБА_8 був з розбитим обличчям і повідомив, що нападник, якого він знає, побив його та забрав мобільний телефон, описавши його зовнішність.

На переконання колегії суддів, підстав для критичної оцінки показань потерпілого судом не встановлено, репутація особи не дискредитована, довіра до його показань не підірвана. Жодних об`єктивних даних щодо можливої нечесності потерпілого чи приводу для обмови обвинуваченого матеріали провадження не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

З приводу того, що свідок ОСОБА_9 який йшов позаду обвинуваченого та потерпілого і у якого був при собі паспорт, після вчинення злочину ОСОБА_6 на його прохання здав у ломбард телефон потерпілого, то апеляційний суд зазначив, що даний факт жодним чином не підтверджує версію сторони захисту про невинуватість ОСОБА_6 у заволодінні майном потерпілого.

З огляду на наведене вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованими та вмотивованими і за змістом відповідають вимогам статей 370,374 та 419 КПК, у них зазначено відповідні підстави та положення закону, якими керувалися ці суди при постановленні своїх рішень.

Призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, що є мінімальним розміром, визначеним у санкції ч. 4 ст. 187 КК, відповідає вимогам статей 50, 65 КК, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є справедливим і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, засуджений у своїй касаційній скарзі не навів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у кримінальному провадженні судом не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги, скасування судових рішень та закриття кримінального провадження відсутні.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 лютого 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 4 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3