Справа № 352/1041/23
Провадження № 1-кс/352/142/24
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

28 березня 2024 р. м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

розглянув клопотання старшої слідчої СВ відділення поліції №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Липівка Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, депутатом не обиралася, не працюючу, одруженої, має на утриманні 3 малолітніх дітей, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання надійшло до суду «25» березня 2024 року.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора,

у с т а н о в и в :

Клопотання обґрунтовується тим, що 12.05.2023 близько 12 год 35 хв ОСОБА_5 з метою придбання кондитерських виробів зайшла до торгової зали магазину «Гаврилівські солодощі», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Надалі, в процесі придбання кондитерських виробів, ОСОБА_5 помітила на прилавку продуктової вітрини залишений без нагляду мобільний телефон, та у неї виник злочинний умисел на його таємне викрадення. Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що даний предмет, а саме мобільний телефон належить одному із покупців магазину та розуміючи, що ця особа може повернутись за цією річчю, щоб поновити контроль над своїм майном, ОСОБА_5 , прикривши залишений без нагляду телефон картонним упакуванням з кондитерськими виробами, у подальшому шляхом вільного доступу таємно викрала вказаний мобільний телефон марки «Huawei» серії «P Smart» (2019) моделі «POT-LX1» об`ємом 3/64 GB кольору «Aurora Blue», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 2 390,00 гривень, у комплекті із сім-картками операторів стільникового зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_3 , вартістю 50,00 грн, ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , вартістю 50,00 грн, захисним склом, вартістю 100,00 грн, та чохлом-панелі силіконовою прозорого кольору з написом «RY10 LITE», вартістю 35,00 грн, без грошових коштів на рахунку. Після цього, ОСОБА_5 покинула місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилася викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2 625,00 грн. Таким чином, установлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні умисних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12.05.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 13.05.2023; протоколом огляду місця події від 13.05.2023; постановою про визнання речовими доказами від 13.05.2023; проколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.05.2023; протокол огляду предметів від 18.05.2023; постановою про визнання речовими доказами від 13.05.2023; постановою про призначення товарознавчої експертизи від 13.05.2023; висновком експерта № СЄ-19/109-23/5733-ТВ від 15.05.2023; постановою про визнання речовими доказами від 18.05.2023; протокол огляду предметів від 22.05.2023.

13.06.2023 ОСОБА_5 у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, здійснено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, у відповідності до вимог ст. 135 КПК України, брату підозрюваної ОСОБА_5 - ОСОБА_10 вручено повістки про виклик до СВ ВП № 1 (м. Тисмениця) для проведення із нею слідчих та процесуальних дій. Однак ОСОБА_5 на виклик слідчого не з`явилася, про причини неявки не повідомила, за місцем проживання відсутня та на цей час встановити місце її перебування неможливо.

Тому, враховуючи викладене, 10.07.2023 ОСОБА_5 оголошено в розшук у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000163 від 13.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

06.09.2023 слідчим суддею Тисменицького районного суду надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для обрання їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У ході досудового розслідування встановити місце знаходження підозрюваної ОСОБА_5 не представилось за можливе, тому 22.09.2023 надано запит до Державної прикордонної служби України та отримано інформацію про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.08.2023 перетнула Державний кордон України в пункті перепуску Грушів та до сьогоднішнього часу не повернулася, ймовірно може перебувати на території Республіки Польща.

На підставі здобутої інформації, 13.09.2023 старшою слідчою у кримінальному провадженні винесено постанову про оголошення ОСОБА_5 в міжнародний розшук, з метою її подальшого затримання та екстрадиції на територію України і запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності підозрюваної, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що вона може ухилитися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

Вказані обставини підтверджують, що запобігти зазначеному ризику шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не можливо.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови (ухвали суду) про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 року.

Крім цього, неприйнятними для екстрадиції процесуальним рішенням є ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу, що за своєю природою не є рішенням про обрання або застосування запобіжного заходу, відповідно до вищевказаних нормативних актів, які мають вищу юридичну силу ніж чинне кримінально процесуальне законодавство. Вказане також підтверджується ухваленим рішенням Комісією з контролю файлів Інтерполу на дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) про те, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України та інших законів України

(ч. 2 ст. 1 КПК України).

Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України до клопотання про видачу особи, яка перебуває в розшуку, додається засвідчена копія ухвали слідчого судді про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статі 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буди запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП - Інтерпол у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно листа щодо використання можливостей Інтерполу «Генеральний секретаріат та Комісія з контролю файлів) дійшли висновку про те, що справи, в яких інформація про перебування особи в обліках Генерального секретаріату Інтерполу була використана як підстава для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розглядають як типово такі, що не відповідають Правилам Організації, оскільки в цих випадках механізми МОКП - Інтерпол використовуються для вирішення на національному рівні питань щодо обрання (застосування) більш суворих запобіжних заходів.

У разі подальшого внесення до Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про зміну статусу розшуку з «встановленням місцезнаходження» на «арешт з метою екстрадиції» щодо осіб, відносно яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано із посиланням на наявність інформації про них у обліках Генерального секретаріату Інтерполу, це може призвести до того, що відомості про таких осіб будуть видавлені із відповідних обліків, про прийняте рішення буде інформовано усі країни - члени Організації, а подальше співробітництво у вказаних справах буде неможливо здійснювати каналами Інтерполу.

З урахуванням того, що підозрюваний знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 року.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно

ОСОБА_5 дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваною надалі покладених на неї процесуальних обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задоволити.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, а саме: витяг з ЄРДР № 0000163 від 13.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України; повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 13.06.2023; постанову про оголошення розшуку підозрюваної від 10.07.2023; постанову про оголошення підозрюваної в міжнародний розшук від 13.09.2023, установив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваної, в тому числі й тримання під вартою, згідно вимог ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може продовжувати переховуватись від суду, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину.

Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року так і іншими міжнародними договорами України, які є основними міжнародними угодами України з іншими державами з питань екстрадиції, передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цих Конвенціях та Договорах, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Відповідно до ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, запит запитуючої Сторони супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови суду про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони.

Згідно зі ст. 25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін постанова про утримання під вартою означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Відповідно до статей 1, 19 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава, органи державної влади, посадові особи якої зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав і в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом (ч. 1 ст. 4 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

В даному випадку підтвердженням оголошення особи в розшук є саме постанова органу досудового розслідування про оголошення ОСОБА_5 в розшук від 13 вересня 2023 року.

Обґрунтованість причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12.05.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 13.05.2023; протоколом огляду місця події від 13.05.2023; постановою про визнання речовими доказами від 13.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.05.2023; протокол огляду предметів від 18.05.2023; постановою про визнання речовими доказами від 13.05.2023; постановою про призначення товарознавчої експертизи від 13.05.2023; висновком експерта № СЄ-19/109-23/5733-ТВ від 15.05.2023; постановою про визнання речовими доказами від 18.05.2023; протокол огляду предметів від 22.05.2023.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Як Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року так і Конвенцією про правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, які є основними міжнародними угодами України з іншими державами з питань екстрадиції, передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цих Конвенціях, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Так, згідно ст. 5. ч. 1, п. f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Виходячи з аналізу як міжнародно-правових норм законодавства так і кримінального процесуального Кодексу України щодо застосування правових норм, передбачених у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без визначення будь-яких інших альтернатив чи зобов`язань.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

На даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від суду, крім того, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків з метою змінити їх показання в подальших судових розглядах, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також слід врахувати те, що до органу досудового розслідування ОСОБА_5 не з`являлася, доказів, які підтверджують факт неможливості участі в судовому засіданні, не надала, а також наявні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення нею кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання ї винною у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно абз.7 ч.4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч.6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Беручи до уваги викладене та те, що існує надто великий ризик того, що підозрювана ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може продовжувати переховуватись від суду, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину, оголошена в міжнародний розшук, а тому, більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не можуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Вирішення питання про доцільність витрачання ресурсів при реалізації запобіжного заходу, відповідно до ст. 177, 178 КПК України, не входить до компетенції слідчого судді, а відноситься до повноважень органу досудового розслідування та прокурора.

У відповідності до положень ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, враховуючи принцип верховенства права, мінімізуючи ризик допущення свавілля щодо прав і свобод людини і громадянина, враховуючи не тільки тяжкість злочинів, а оцінюючи конкретні обставини справи, характеристику підозрюваного, з урахуванням наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваній, враховуючи особу підозрюваної, з метою запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 323 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Виконання ухвали доручити працівникам відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1