ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/746/19
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819 / 114/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора : ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000994 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 30.09.2021 року , якою закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 30.09.2021 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000994 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України за обвинуваченням ОСОБА_7 .

Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності.

Цивільні позови ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 7789,58 грн. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Вирішено питання про речові докази.

Як видно з ухвали органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 24.06.2018 близько 19.00 год. на 48км. автодороги Гола Пристань - Залізний Порт, Голопристанського району, Херсонської області, керуючи (порушуючи вимоги пунктів 31.1; 31.4; 31.4.2.г; 31.4.5.г Правил дорожнього руху України, технічно не справним автомобілем марки «Мітсубісі» д.н. НОМЕР_1 і рухаючись у напрямку м. Гола Пристань, порушив вимоги п.10.1, п.11.3, та вимоги дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого скоїв дорожньо-транспортну пригоду: проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху в наслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП пасажиру автомобіля марки «ВАЗ» ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду від 30.09.2021 року та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою , судом не було дотримано приписи ч.2 ст. 288 КПК, згідно з якими суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Натомість клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності судом розглянуто без участі потерпілої та її представника, незважаючи на те, що представник потерпілої подала про відкладення судового розгляду 30.09.2021 року, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.

Позиції учасників .

Колегією суддів відкладався апеляційний розгляд з метою забезпечення апелянту можливості прийняти участь в апеляційному розгляді.

Адвокат ОСОБА_9 про дату , час апеляційного розгляду була повідомлена , належним чином , в судове засідання не з`явилася , заяви про відкладення апеляційного розгляду з наведенням поважності причин неможливості явки в судове засідання та доказів на їх підтвердження на адресу апеляційного суду не подавала.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які відповідно до матеріалів провадження проживають на тимчасово окупованій території Херсонської області та не повідомили суд про зміну місця проживання чи інші контактні дані , були повідомлені про дату , час апеляційного розгляду шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті судової влади України.

Заслухавши позицію учасників судового розгляду , зважаючи на ненадання апелянтом апеляційному суду доказів поважності причин неявки в судове засідання та вільне розпорядження учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами, апеляційний суд вважає можливим відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК здійснити апеляційний розгляд за відсутності апелянта та потерпілих.

Прокурор вказав на те, що зазначені в апеляційній скарзі обставини не є достатніми підставами для скасування оскаржуваної ухвали.

Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як видно зі змісту апеляційної скарги , апелянт вказує, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону , розглянувши клопотання сторони захисту за відсутності потерпілої та її представника , не з`ясувавши думку потерпілої щодо заявленого клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Перевіряючи доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності є закінчення строків давності. Строк давності - це передбачений ст . 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Зокрема, суд встановлює наявність певного обвинувачення, закінчення відповідних строків, передбачених ст. 49 КК України, і за таких умов зобов`язаний задовольнити клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 49 КК в редакції, що діяла на час скоєння інкримінованого кримінального правопорушення , особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного судового рішення особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» і наразі за чинною ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, віднесене до категорії кримінальних проступків .

За умови встановлення обставин, які дають суду правові підстави для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, суд зобов`язаний їх дослідити та перевірити, а також у разі згоди обвинуваченої особи прийняти рішення її звільнення від кримінальної відповідальності.

Вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 24.06.2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України , отже трирічний

строк притягнення до кримінальної відповідальності спливає 24.06.2021 року, на що вірно вказав суд першої інстанції, відтак після надходження клопотання захисника суд мав вирішити питання про застосування ст. 49 КК України.

Як видно, строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286 КК України, встановлений ст. 49 КК України, на час розгляду провадження в суді першої інстанції закінчився.

Матеріали провадження не містять відомостей про те, що строк давності, встановлений ст. 49 КК України щодо ОСОБА_7 зупинявся або переривався.

Не наводили таких обставин учасники провадження в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду.

Як видно з апеляційної скарги, представник потерпілої не оспорює наявність підстав для застосування положень ст. 49 КК України щодо ОСОБА_7 .

Апелянт посилається на незаконність ухвали суду через те, що клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності розглянуто за відсутності потерпілої та її представника, яка подавала клопотання про відкладення судового засідання 30.09.2021 року, що, за твердженням апелянта, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування ухвали суду і призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

У кожному випадку суд оцінює істотність порушення кримінального процесуального закону з урахуванням обставин конкретної справи.

Тому, якщо учасник судового провадження вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, він має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на законності і обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і його виправлення можливе під час нового розгляду.

Як видно із матеріалів провадження, технічного запису судового засідання клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 було предметом обговорення впродовж двох судових засідань 13.08.2021 року та 30.09.2021 року.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, інтереси потерпілої ОСОБА_10 у суді першої інстанції представляла адвокат ОСОБА_9 , яка була присутня в судовому засіданні 13.08.2021 року, в якому вирішувалось питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому представник не була обмежена в праві висловити свою позицію щодо заявленого захисником клопотання про застосування положень ст. 49 КК України.

З технічного запису судового засідання 13.08.2021 року вбачається, що адвокат ОСОБА_9 вказала на можливість проведення судового засідання за відсутності потерпілої ОСОБА_10 та висловила свою позицію щодо клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК , заперечила проти його задоволення , вказала на його передчасність та необхідність перевірки наявності у обвинуваченого нових судимостей.

В судовому засіданні було оголошено перерву та роз`яснено прокурору і захиснику про необхідність надання актуальних відомостей щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні 30.09.2021 року було відхилено клопотання адвоката ОСОБА_9 про відкладення судового засідання через не підтвердження поважності причини неявки в судове засідання.

Суд дотримався вимог ст. 49 КК України та розглянув клопотання захисника про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності невідкладно, коли були достатні дані для вирішення його по суті, з прийняттям рішення.

При цьому , як видно представник потерпілої у судовому засіданні 13.08.2021 року висловила свої заперечення проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого .

Положення ч. 4 ст.286 КПК України зобов`язують суд невідкладно розглянути клопотання сторони кримінального провадження про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом.

Положення ч. 4 ст. 286 КПК і ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від згоди потерпілого на таке звільнення.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції.

Водночас, під час вирішення питання застосування положень ст. 49 КК позиція потерпілого не є вирішальною щодо закриття і не є перешкодою до виконання імперативних вимог процесуального закону ( постанова Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 344/7812/16-к).

Суд , як видно залишив без розгляду цивільні позови потерпілої та цивільних позивачів та роз`яснив право звернутися до суду із позовом у порядку цивільного судочинства.

Закриття кримінального провадження за нереабілітуючих підстав не перешкоджає праву особи, якій злочином заподіяно шкоду, порушувати питання про її відшкодування шляхом звернення до суду із цивільним позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції із зазначених в апеляційній скарзі підстав , скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 404,405, 407, 408, 409, 419, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 30.09.2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4