16.05.2024
Справа № 331/2106/24
Провадження № 1-кс/331/958/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000302 від 22.02.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором який здійснює процесуальне керівництво, по кримінальному провадженню № 0000302 від 22.02.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Слідчим відділом Управління СБ України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000302 від 22.02.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.04.2024 о 09 годині 02 хвилині, громадянка України ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Запоріжжя, діючи умисно, активно підтримуючи російську військову агресію по відношенню до України, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, будучи достовірно обізнаною про введення Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 на території України воєнного стану, використовуючи власний обліковий запис у мобільному додатку - системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», який зареєстрований під ім`ям « ОСОБА_6 » та встановлений на абонентський номер телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , здійснила поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань в приміщенні виробничого корпусу №52 ЗДП «Радіоприлад» (, юридична адреса: АДРЕСА_1 ), яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами за можливості їх ідентифікації на місцевості, вчинене в умовах воєнного стану, шляхом передачі цієї інформації за допомогою власного облікового запису у мобільному додатку - системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», який зареєстрований під ім`ям « ОСОБА_6 » за абонентським номером телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 на адресу профілю (облікового запису), зареєстрованого під ім`ям « ОСОБА_7 », яка є адміністратором закритого чату в системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », направивши миттєве повідомлення наступного змісту мовою оригіналу: «В октябре -ноябре на Радиоприбор приезжал Наем(знакомая его назвала одноглазым) со свитой. Хотели забрать какой то центральный цех, директор завода отстоял,ссылаясь на то то там работают люди. Они забрали склад в самом конце завода, тот что возле заправки на набережной. Они там что-то делают. Туда заезжают военные машины. Склад под охраной военных и туда никого не пускают. У моей знакомой в этом складе остались какие-то материальные ценности и она хотела туда зайти и её не пустили, типо надо разрешение от главного военного и она вообще отказалась туда идти. По той информации что мне от неё далось получить, там скорее всего ремонтируют технику и что то собирают. На прямую я не огу спросить,вы я думаю понимаете почему. Я в процессе разговора подводила к интересующей мне теме, чтобы это было не в лоб и не заметно. В Радиоприборе возросло потребление электричества, рабочим постоянно задерживают зарплату, мотивируя что долженность по электрике возникшая из за военных и сказали что платить должен завод. Может есть возможность понаблюдать за тем участком. На заводе есть постоянно военные,они там не живут но постоянно на охране. Когда по городу тревога они первые несутся в убежище, рабочие редко идут в убежище а вояки бегут первые спускаться . Если это интересно передайте кому надо. На фото я преблизттельно нарисовала где находится этот склад».

09.05.2024 органом досудового розслідування, керуючись вимогами п.6 ч.1 ст.615 КПК України здійснено затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

09.05.2024 органом досудового розслідування, керуючись вимогами ч.7 ст.223 та ст. 236 КПК України, проведено особистий обшук підозрюваної ОСОБА_5 . Під час проведення зазначеного особистого обушку було виявлено та вилучено наступні речі, які мають вагоме значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон марки Nokia C22 ІМЕІ-код (слот SIM 1) НОМЕР_2 , ІМЕІ-код (слот SIM 2) НОМЕР_2 , із встановленою сім картами оператору мобільного зв`язку НОМЕР_1 , НОМЕР_3 ;

- блокнот із обкладинкою синього та білого кольорів.

09.05.2024 постановою про визнання речовими доказами та передачу на відповідальне зберігання, мобільний телефон марки Nokia C22 ІМЕІ-код (слот SIM 1) НОМЕР_2 , ІМЕІ-код (слот SIM 2) НОМЕР_2 , із встановленою сім картами оператору мобільного зв`язку НОМЕР_1 , НОМЕР_3 та блокнот із обкладинкою синього та білого кольорів визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000302 від 22.02.2024, у зв`язку з тим, що вказані речі мають вагоме значення для досудового розслідування.

09.05.2024 ОСОБА_5 письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями

171-174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, наразі вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_5 речі у вигляді мобільного телефону містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В той же час незастосування заборони та обмеження у користуванні і розпорядженні вищезазначеними речами може призвести до їх приховування та знищення, адже вони можуть безпосередньо свідчити про причетність до вчинення вказаного злочину, а отже призведе до знищення доказів протиправної діяльності.

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», прошу провести розгляд клопотання без виклику ОСОБА_5 та її адвоката.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, на задоволенні наполягав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення обшуку, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При дослідженні матеріалів, доданих до клопотання документів, слідчий суддя доходить висновку, що стороною кримінального провадження, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, доведено наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, під час проведення обшуку, яке відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, через що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити .

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке було вилучене 09.05.2024 року під час проведення особистого обшуку підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

1)мобільний телефон марки Nokia C22 ІМЕІ-код (слот SIM 1) НОМЕР_2 , ІМЕІ-код (слот SIM 2) НОМЕР_2 , із встановленою сім картами оператору мобільного зв`язку НОМЕР_1 , НОМЕР_3 ;

2) блокнот із обкладинкою синього та білого кольорів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1