Провадження №1-кс/447/701/24
Справа №447/1680/21
У Х В А Л А

про арешт майна

02 травня 2024 р. Слідчий суддя Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000387 від 03 грудня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.309, ч. ст.310, ч.1 ст.309 КК України, -

встановив:

До Миколаївського районного суду Львівської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно .

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що ОСОБА_4 , діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів» №863-XIV від 08.07.1999, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» №62/95-ВР від 15.02.1995, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу наркотичних засобів, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, за рахунок продажу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, вирішив вчинити кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання, з метою збуту наркотичних засобів, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 07:00 год. 26.03.2024, у невстановленому органом досудового розслідування місці та в невстановлений спосіб придбав у невстановлених, на даний час, органом досудового розслідування осіб наркотичний засіб «канабіс» та усвідомлюючи, що канабіс являється особливо небезпечним наркотичним засобом, який всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» №62/95-ВР від 15.02.1995, зберігав за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 до 26.03.2024 з метою подальшого збуту.

Водночас, з метою припинення незаконної діяльності ОСОБА_4 , пов`язаної із незаконним збутом наркотичних засобів, 26.03.2024, на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 29.02.2024, проведено обшук квартири АДРЕСА_2 якої на праві часткової власності належить останньому, під час чого виявлено та вилучено 5 зіп пакетів із розфасованою речовиною рослинного походження зеленого кольору канабісом, 4 полімерних пакети із речовиною рослинного походження канабісом та два поліетиленові пакети, а також пластикове відро в яких містилася речовина рослинного походження зеленого кольору канабіс, електронні ваги, за допомогою яких останній проводив зважування та порційне фасування даної речовини з метою подальшого збуту.

Згідно з наказом міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

У ході досудового розслідування встановлено достатньо підстав для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

26.03.2024 ОСОБА_4 затримано, відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.208 КПК України та відповідно до п.1 ч.2 ст.276 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Згідно з інформаційних довідок № 355516741 від 22.11.2023, № 357256907 від 06.12.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності, є ОСОБА_4 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ),розмір частки 1/2 та його батько ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), розмір частки 1/2.

Згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна..

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів з метою збуту, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України має легітимну мету, передбачену п.3 ч.2 ст.170 КПК України, а саме конфіскація майна, як виду покарання.

Слідчий просить суд, винести ухвалу про накладення арешту на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 оскільки є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна..

Старший слідчий СВ відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_3 у поданій заяві, просилв розгляд клопотання проводити без його участі .

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

03.12.2020 відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000387 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно з інформаційних довідок № 355516741 від 22.11.2023, № 357256907 від 06.12.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності, є ОСОБА_4 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ),розмір частки 1/2 та його батько ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), розмір частки 1/2.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У встановлений КПК України строк слідчий звернувся з даним клопотанням до слідчого судді.

Відповідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із ч.1ст.168 КПК України,тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно доч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку, що внесене слідчим клопотання є достатньо обґрунтованим та відповідає вимогам ст.171 КПК України.

З доводів, викладених ним у клопотанні, вбачається, що арешт вказаних речей для забезпечення збереження їх як речових доказів, має суттєве значення для проведення досудового розслідування та може бути використаний як доказ вчинення кримінального правопорушення, в тому числі й як речовий доказ, а тому враховуючи вимоги ч. 2ст. 173 КПК України, клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.170-173,175,309,369-372,532КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000387 від 03.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України задоволити .

Накласти арешт на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а також заборонити розпоряджатись вказаним майном.

У відповідності до ч.1ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

В порядкуст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1