Провадження №1-кп/127/1139/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 13.06.2008 Апеляційним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є особистою власністю засудженого, звільнений від відбування покарання умовно-достроково 23.07.2021,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000518 від 24.11.2023,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , умисно, з метою використання завідомо підробленого документа, попередньо домовившись із невстановленою досудовим розслідуванням особою, в невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, придбав за допомогою соціальної мережі підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого на ОСОБА_4 , із його фотозображенням.

В подальшому, 23.11.2023 керуючи автомобілем марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 , близько 20:00 год. рухаючись по вул. Данила Галицького, 60, в м. Вінниця, ОСОБА_4 здійснив дорожньо-транспортну пригоду, зіткнувшись з автомобілем марки «Skoda Octavia», внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які повідомили, що у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою потрібно надати свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, водійське посвідчення та страховку.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, діючи умисно, надав для перевірки працівнику поліції вищевказане водійське посвідчення зі своїм фото, видане на його ім`я, серії НОМЕР_2 , таким чином використавши завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів за №7715/23-21 від 28.11.2023: «Бланк водійського посвідчення, серія та номер якого НОМЕР_2 , видане на ОСОБА_4 , не відповідає встановленим зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України. Бланк посвідчення водія НОМЕР_2 , виготовлено не за технологією та не в умовах поліграфічного підприємства, що здійснює випуск аналогічних документів.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, суду пояснив, що у нього було наявне посвідчення водія старого зразка, однак після призову на військову службу йому повідомили, що дане посвідчення слід змінити. Він пішов до сервісного центру, де йому повідомили, що для отримання нового посвідчення водія, йому потрібно пройти навчання, яке триватиме близько трьох місяців. Зважаючи на те, що йому посвідчення було потрібно терміново, він побачив у соціальній мережі оголошення з приводу допомоги з відновленням водійського посвідчення та вирішив нею скористатись. Після чого, зв`язався з особою, яка оприлюднила оголошення, йому повідомили про умови отримання, вказали на необхідність надання копій ряду документів, що він і зробив, та в подальшому на поштову адресу йому надійшло посвідчення водія, за що він заплатив п`ять тисяч гривень. Також зазначив, що вважав отримане ним водійське посвідчення дійсними, оскільки, як йому повідомили, після отримання грошових коштів за його виготовлення, його буде внесено у відповідну базу даних. Просив суд суворого його не карати та призначити мінімальне покарання.

Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження витягу з кримінального провадження №0000518 від 24.11.2023 (т.1 а.с. 30), постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 24.11.2023, від 29.11.2023 (т.1 а.с. 37, 42), ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про накладення арешту від 27.11.2023 (т.1 а.с. 39-41), висновку судово-технічної експертизи №7715/23-21 від 28.11.2023 (т.1 а.с. 32-34), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Суд зважає на те, що обвинувачений раніше судимий (т.1 а.с. 44-46, 49-57), перебував на стаціонарному лікуванні у лікаря-психіатра з діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади, викликані вживанням алкоголю синдром залежності» (т.1 а.с. 47), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.с. 48).

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого та обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Незважаючи на те, що обвинувачений визнав вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд не вбачає наявність щирого каяття та не визнає дану обставину, як пом`якшуючу, зважаючи на наступне.

Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю кримінального правопорушення або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак з показань обвинуваченого встановлено, що він хоч і зазначив про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, однак вказав, що незважаючи на відомий йому законний порядок отримання посвідчення водія, хотів отримати його швидше і думав, що не робить нічого протизаконного, тобто не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який хоч і визнав вину, однак не розкаявся у вчиненому, раніше судимий, суд приходить до висновку, що покарання необхідне та достатнє для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді обмеження волі, в межах санкції передбаченої ч. 4 ст. 358 КК України.

При цьому, суд враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обтяжуючих покарання обставин вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та приходить до переконання про можливість звільнення його на підставі ч. 1 ст. 75 КК України від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Початок іспитового строку обвинуваченому рахувати з дати ухвалення вироку.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судової експертизи (т.1 а.с. 35), оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 53, 65-67 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням з іспитовим строком два роки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 19.03.2024.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 2150,82 грн. у відшкодування вартості проведення експертизи.

Арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 127/36593/23 від 27.11.2023 скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні №0000518, а саме:

- посвідчення водія серії НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили знищити;

- DVD-R диск, після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1