Справа № 635/3035/23
Провадження № 1-кп/635/398/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження № 0000866 від 05 травня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ватутіне Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією у військовому званні солдат на посаді кухаря господарчої групи взводу забезпечення 7 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді кухаря господарчої групи взводу забезпечення 7 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 14 березня 2023 року близько 10 год. 00 хв., знаходячись у населеному пункті Васищево Харківського району Харківської області (військове містечко № 5), діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати усний наказ тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом підполковника ОСОБА_7 щодо здійснення маршу до АДРЕСА_2 для подальшого виконання бойових завдань за призначенням, доведеного до нього в усному порядку, який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, тому своїми діями солдат ОСОБА_3 підірвав боєготовність та боєздатність військової частини НОМЕР_1 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст. 402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

31 травня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_6 , та прокурором у кримінальному провадженні, начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , якому на підставі ст.37КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000866 від 05 травня 2023 року, була укладена угода про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості визначено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину.

При укладанні даної угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст.470 КПК України,а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування давав детальні показання про події злочину,що мають значення для кримінального провадження. В той же час враховано наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевказані обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, сторонами погоджено призначення ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст.402 КК України,із застосуванням ст. 69 КК України, нижчого від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 4ст.402КК України, у виді 2 років позбавлення волі.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_5 просив про затвердження угоди про визнання винуватості від 31 травня 2024 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, зазначив, що він цілком розуміє суть обвинувачення, яке йому пред`явлено, в повному обсязі визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування, щиро розкаявся.

Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, та просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні також просив затвердити дану угоду про визнання винуватості, призначити узгоджене сторонами покарання, зазначив, що угода укладена добровільно.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

Потерпілі по кримінальному провадженню відсутні.

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє роз`яснені йому судом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 добровільно уклав угоду про визнання винуватості, її укладання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що ним було підтверджено в судовому засіданні.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону.

Умови угоди не суперечать вимогами КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, займає посаду кухаря господарчої групи взводу забезпечення 7 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за місцем проходження військової служби характеризується задовільно, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, до затримання приймав безпосередню участь в зоні активних бойових дій, спрямованих на захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває.

Судом встановлено наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України,тобто нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 4ст.402КК України, у виді 2 років позбавлення волі.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Раніше обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та витрати, пов`язані з залученням експертів, у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 травня 2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_6 , та прокурором у кримінальному провадженні, начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, із застосуванням статті 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня фактичного затримання 14 березня 2023 року, зарахувавши в строк покарання строк попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1