ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/72/24
Провадження №1-кс/477/685/24
УХВАЛА

про скасування арешту майна

01 липня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання представника ОСОБА_3 про скасування арешту тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні №0000005 від 13 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області з клопотанням про скасування арешту майна, подане в межах кримінального провадження № 0000005 від 13 січня 2024 року, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 січня 2024 року на належне йому майно, а саме на транспортний засіб, марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору з ключами від нього; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , видане Севастопольським МРЕВ 29 листопада 2007 року на ім`я ОСОБА_4 .

Клопотання вмотивовано тим, що 12 січня 2024 року в ході огляду місця події на ділянці автодороги М-14, неподалік від с. Котляреве Миколаївського району Миколаївської області вилучено транспортний засіб, марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору з ключами від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , видане Севастопольським МРЕВ 29 листопада 2007 року на ім`я ОСОБА_4 , на які ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 січня 2024 року накладено арешт, у подальшому застосуванні якого на даний час відпала потреба.

ОСОБА_3 у судове засідання по розгляду клопотання про скасування арешту не з`явився не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у судове засідання по розгляду клопотання ОСОБА_3 також не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд клопотання без його участі. Не заперечував проти його задоволення

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до положень частини другої статті 174 КПК України про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Чинними положеннями КПК України не передбачена обов`язкова участь зазначених осіб під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи положення статті 174 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання про скасування арешту майна, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання за відсутності сторін.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, заслухавши представника власника/володільця майна, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Абзацом 2 частини першої статті 174 КПК передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе лише за таких умов:

вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У клопотанні ОСОБА_3 зазначає про те, що у застосуванні арешту майна відпала потреба, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд має встановити наявність або відсутність лише вказаної підстави для скасування арешту.

На підставі документів, що містяться у матеріалах клопотання, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000005 від 13 січня 2024 року за правовою кваліфікацією, передбаченою статтею 290 КК України за фактом керування ОСОБА_3 транспортним засобом зі слідами знищення номеру вузлів та агрегатів транспортного засобу.

12 січня 2024 року, на підставі добровільної згоди ОСОБА_3 в період часу з 10.00 години по 10.40 годину дізнавачем СД ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проведено огляд місця події, в ході якого вилучено транспортний засіб, марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору з ключами від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , видане Севастопольським МРЕВ 29 листопада 2007 року на ім`я ОСОБА_4 ..

Ухвалою слідчого судді від 17 січня 2024 року задоволено клопотання прокурора-стажиста Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та накладено арешт на вилучене 12 січня 2024 року в ході огляду місця події майно, а саме: транспортний засіб, марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору з ключами від нього; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , видане Севастопольським МРЕВ 29 листопада 2007 року на ім`я ОСОБА_4 .

Враховуючи мету і підставу арешту, а також доводи учасників провадження, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи відпала подальша потреба у збереження вилученого майна як речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи вказане питання, слідчий суддя виходить з того, що за змістом частини першої, другої статті 98 КПК, речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

У відповідності до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

За змістом положень статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 174 КПК України - підозрюваний, його захисник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Статтею 16 КПК України застережено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Частинами 1, 3 статті 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Сукупність наведених норм свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує вимоги чинного законодавства, щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, запобігає зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

У свою чергу, як вбачається з клопотання ОСОБА_3 , з часу вилучення та накладення арешту на майно, органом досудового розслідування всупереч положенням статті 28, 131 КПК України не здійснено жодної слідчої дії, направленої на виконання завдань, передбачених статтею 2 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що на даний час вилучене майно оглянуто та зафіксовано слідову інформацію, яка могла зберегтися на ньому, за спливом тривалого часового проміжку з цим майно мали бути проведені ряд слідчих та процесуальних дій, в тому числі й шляхом призначення експертизи, що з урахуванням диспозиції статті 290 КК України є обов`язковою для доведення факту знищення номеру вузлів та агрегатів транспортного засобу та вимоги частини першої статті 100 КПК України, за якою речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Відповідно до заяви прокурора, що надіслана до суду, вбачається, що останній не заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, що свідчить про те, що цілі, задля яких було накладено арешт на вилучене під час огляду місця події майно досягнуто.

Прокурором не зазначено про наявність потреби у подальшому утриманні стороною обвинувачення відповідного майна.

Оскільки слідчому судді не надано відомостей щодо необхідності подальшого утриманні майна стороною обвинувачення, що обумовлювало б його подальше утримання, то зазначені обставини свідчать про відсутність потреби у подальшому утриманні стороною обвинувачення вилученого 12 січня 2024 року майна.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час транспортний засіб, марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору з ключами від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , видане Севастопольським МРЕВ 29 листопада 2007 року на ім`я ОСОБА_4 доказового значення не має, а отже більше не відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК, а тому у подальшому його арешті потреба відпала.

З огляду на вказане, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність в кримінальному провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, оскільки подальший арешт майна (за відсутністю передбачених для цього підстав) може порушити право заявника на вільне розпорядження належним йому майном, що буде також суперечити загальним засадам володіння особою майном, вимогам законодавства, та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (справи "Баландіна проти України, "Батрак проти України", "Панов проти України").

Керуючись статтями 174, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0000005 від 13 січня 2024 року на належне на праві користування ОСОБА_3 майно, а саме на: транспортний засіб, марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору з ключами від нього; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , видане Севастопольським МРЕВ 29 листопада 2007 року на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7