справа № 274/3066/24
провадження № 1-кс/0274/748/24

У Х В А Л А
12.04.2024 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області клопотання слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бердичева Житомирської області, українцю, громадянину України, з середньою - спеціальною освітою, неодруженому, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимому,
в с т а н о в и в :
12.04.2024 р. слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
В клопотанні орган досудового слідства необхідність прийняття такого рішення аргументував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме: своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.
Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Також орган досудового розслідування в клопотанні посилається на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , міру покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, нестійкі та несформовані соціальні зв"язки підозрюваного, відсутність офіційного місця роботи, вказують на існування наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам зазначеним вище.
11.04.2024 р. ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні у своєму виступі пояснив, що вчинив злочин, бо перебував у стані алкогольного сп"яніння, тому не розумів, що робив. Розкаюється у скоєному. Зазначив, що працює неофіційно. Запевнив суд, що не має на меті перешкоджати досудовому розслідуванню, не буде переховуватися від слідства, не буде впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні. Має намір попросити вибачення у потерпілого. Відшкодувати збитки. Просив застосувати домашній арешт.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні у своєму виступі заперечила проти обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказала на те, що підозрюваний ОСОБА_5 є раніше несудимим, проживає разом з батьками, працює неофіційно, вину визнає повністю, перебуває на замісній терапії, оскільки з 15-ти років вживає наркотики. Кожного дня відвідує лікаря та в його присутності вживає ліки, тому просила застосувати до підозрюваного домашній арешт у нічний час доби з 21 до 7 год.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснила, що вона є матір"ю ОСОБА_5 . Вказала, що ОСОБА_5 є їхнім єдиним сином, який проживає разом з нею та чоловіком в будинку, який належить чоловікові. Вони з сином підтримують нормальні відносини. ОСОБА_8 погоджується, щоб син проживав разом з ними за вказаною адресою та перебував під домашнім арештом. Зазначила, що син з 15-ти років вживає наркотичні засоби. На даний час лікується, перебуває на замісній терапії. Сам відвідує лікаря. Рідко вживає алкоголь. Зазначила, що вона має вільний графік роботи. Чоловік знаходиться вдома.
Заслухавши виступи учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Також Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» наголошує, що, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Право на свободу й особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини. Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
10.04.2024 р. о 18-45 год. згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, фактично було затримано ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 10.04.2024 р. близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_5 перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ще двома невстановленими особами. Після розпиття напоїв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пішли у двір будинку АДРЕСА_2 , в якому проживав останній.
В цей час та місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перебували поблизу входу в під`їзд АДРЕСА_3 , підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та правою рукою наніс удар в область нижньої щелепи, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та відкрито викрав сумку ОСОБА_9 коричневого кольору, яка перебувала в руках ОСОБА_10 , всередині якої перебував мобільний телефон марки «ZTE Blade V40 Vita 8045» синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 2500 гривень, грошові кошти в сумі 3000 гривень.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 втік з місця вчинення кримінального правопорушення в напрямку автовокзалу, що по АДРЕСА_2 , а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 5500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.04.2024 р.;
- протоколом огляду місця події від 10.04.2024 р.;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10.04.2024 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11.04.2024 р.;
- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 10.04.2024 р.;
- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 від 10.04.2024 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.04.2024 р.;
- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 10.04.2024 р.,
- іншими матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, при вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Також під час розгляду клопотання встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, при обранні запобіжного заходу, слідчим суддею враховується, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Враховується, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час офіційно не працює, не одружений, тобто його соціальні зв"язки є нестійкими та несформованими, не такими, які утримували б його за місцем проживання, а відтак існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від органу досудового розслідування та/ або суду.
Також, як було встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 знайомий з потерпілим та свідками у цьому ж кримінальному провадженні, йому відоме їх місце проживання, тому останній може незаконно впливати на них з метою зміни ними показів, наданих органу досудового розслідування. Вказане свідчить про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.
Окрім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_5 немає офіційних джерел для існування (офіційного місця роботи чи соціальних виплат), вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, має негативну характеристику (веде аморальний спосіб життя, не працює, протягом року притягався до адміністративної відповідальності), а відтак підозрюваний може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення корисливої спрямованості, тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Також слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме: у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану. Злочин є насильницьким, життя людини є найвищою соціальною цінністю.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено наявності інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, слідчим суддею в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 станом на 12.04.2024 р. має постійне місце реєстрації (з 24.07.2017 р.), за яким проживає разом з батьками ( АДРЕСА_1 ). Встановлено, що вказаний будинок належить його батькові, батьки не заперечують, щоб син ОСОБА_5 перебував під домашнім арештом та проживав разом з ними за вказаною адресою. Вину у вчиненому визнає, раніше несудимий, хворіє на опійну наркоманію, кожного дня, починаючи з 05.04.2024 р., відвідує лікаря нарколога з метою отримання лікування по програмі замісна підтримувальна терапія "Лікування опіоїдної залежності".
Інші ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором під час розгляду клопотання також не доведені і в клопотанні слідчим належним чином не обґрунтовані.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п"ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
З урахуванням наведеного слід визнати те, що під час розгляду клопотання прокурором не було доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.
Оскільки прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, але не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існують всі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя застосовує положення ч. 3 ст. 194 КПК України та вважає достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 3 ст. 194 КПК України. Слідчий суддя вважає за необхідне дозволити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло, в якому він перебуватиме під цілодобовим домашнім арештом, для відвідування лікаря нарколога з метою отримання лікування по програмі замісна підтримувальна терапія "Лікування опіоїдної залежності".
Сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення ОСОБА_5 суворого покарання за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя оцінив в сукупності обставини, визначені ст. 178 КПК України, та враховує наявність у підозрюваного місця реєстрації та проживання, за яким проживають його батьки, його молодий вік, визнання вини, відсутність судимостей, отримання лікування по програмі замісна підтримувальна терапія.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 179, 193-194, 196- 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов"язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- заборонити підозрюваному ОСОБА_5 цілодобово залишати житло, в якому він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/ або суду;
- не залишати житло, в якому він зареєстрований та проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утриматись від спілкування з потерпілим, свідками у цьому кримінальному провадженні.
Дозволити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло, в якому він перебуватиме під цілодобовим домашнім арештом, для відвідування лікаря нарколога з метою отримання лікування по програмі замісна підтримувальна терапія "Лікування опіоїдної залежності".
Обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді, покладаються на підозрюваного ОСОБА_5 згідно ст. 194 ч. 6 КПК України, на строк не більше двох місяців, тобто до 12 червня 2024 року включно.
У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити для виконання до Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області.
Згідно ст. 181 ч. 4 КПК України орган національної поліції зобов"язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.
Копію ухвали вручити підозрюваному.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1