ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/312/24 Справа № 194/59/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч.2 ст.345 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прага Чехія, громадянина України, з середньо-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , внутрішньо-переміщеної особи, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту в період часу з 20:00 години до 06:00 години за адресою: АДРЕСА_1 строком до 09 березня 2024 року включно,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_6 та застосовано щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту в період часу з 20:00 години до 06:00 години за адресою: АДРЕСА_1 строком до 09 березня 2024 року включно. На ОСОБА_8 , у відповідності до положень статті 194 КПК України покладено наступні обов`язки: не залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 в період часу з 20:00 години до 06:00 години, за винятком часу повітряних тривог та часу прибуття, повернення та знаходження на роботі, прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, залежно від стадії кримінального провадження, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні щодо обставин пред`явленого кримінального правопорушення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.01.2024 року приблизно о 21:47 год. ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: буд. АДРЕСА_1 кулаком лівої руки наніс удар в область нижньої щелепи справа старшому сержанту відділення поліції №1 Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 . У зв`язку з цим, ОСОБА_8 було затримано та відповідно до ст.ст.43,45 ЗУ «Про Національну поліцію» 580-VIII від 02.07.2015 року, до нього було застосовано заходи примусу, а саме спецзасіб - кайданки, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23, ст. 45 Закону України «Про національну поліцію» 580-VIII від 02.07.2015, що виразилося у надяганні на його руки кайданок, та надівши кайданки ОСОБА_8 було поміщено до службового автомобіля «Mitsubishi Outlander PHEV» державний номер НОМЕР_1 », після чого було доставлено до відділення поліції №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_8 у поліцейського сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції ОСОБА_10 утворились тілесні ушкодження у вигляді забою нижньої щелепи справа, садно правої щоки.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України, тобто вчинення погрози вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, мотивував свої висновки тим, що повідомлена ОСОБА_8 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України є обґрунтованою. враховуючи особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, обставин для Можливості обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема того, що останній перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або те, що йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, прокурором та слідчим не доведено, переконливих доказів не надано, та в судовому засіданні вказаних фактів не встановлено, у зв`язку з чим слідчий суддя не вбачав підстав для призначення ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, відсутні обов`язкові умови для його призначення. Проте, під острахом отримання можливого покарання згідно санкції статті ч. 2 ст. 345 КК України, на переконання слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, що свідчить про можливість застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що вплинуло на вирішення питання про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор зазначає, що слідчим суддею не надано належної оцінки особі підозрюваного, а саме той факт, що стороною захисту була надана не завірена належним чином копія наказу №42-К від 20.04.2023 року згідно якої підозрюваний ОСОБА_8 є офіційно працевлаштованим у ТОВ «Альтера Авто» водієм автотранспортних засобів.

Крім того, аналогічні обставини не були належним чином враховані судом щодо договору оренди нерухомого майна, а саме договору оренди домоволодіння АДРЕСА_1 , який було укладено 25.05.2023 року між власником домоволодіння ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , строком на один рік, а не підозрюваним ОСОБА_8 ..

Під час апеляційного перегляду:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити;

- захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу сторони обвинувачення без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи прокурора, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає не обґрунтованими з огляду на таке.

Апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України є обґрунтованими і підтверджуються доказами долученими до клопотання слідчого.

Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Стандарт «обґрунтованої підозри» є вищим ніж стандарт «достатніх підстав (доказів)», оскільки пов`язаний з обмеженням прав, свобод та інтересів людини, в даному випадку право на свободу.

Так, ОСОБА_8 підозрюється в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у заявку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає матеріально-правові підстави для застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 , перебуваючи не під домашнім арештом та усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_8 статті позбавлення волі стоком до п`яти років.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Посилання прокурора, що слідчим суддею не враховані відомості про особу ОСОБА_8 , спростовуються змістом оскарженого судового рішення.

Як видно з оскарженої ухвали слідчий суддя належним чином врахував відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, є внутрішньо-переміщеною та працевлаштованою особою, має постійне місцепроживання, а також має на утриманні сина 2018 року народження.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що тримання ОСОБА_8 під вартою є невиправданим, застосувавши до нього домашній арешт у нічний час доби.

Відповідає вимогам процесуального закону та узгоджується з фактичними обставинами даного кримінального провадження і висновки слідчого судді, що запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК, можливо шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК, а саме: не залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 в період часу з 20:00 години до 06:00 години, за винятком часу повітряних тривог та часу прибуття, повернення та знаходження на роботі, прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, залежно від стадії кримінального провадження, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні щодо обставин пред`явленого кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження колегією суддів не встановлено та не доведено прокурором під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали, що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування чи суду чи перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, у зв`язку з чим застосування слідчим суддею п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є обґрунтованим.

Прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційного суду не наведено досить переконливих обставин і доводів щодо недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту для запобігання визначеному ризику.

Таким чином, відмова в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосування до нього більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК, апеляційний суд, перевіривши обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри за ч. 3 ст. 240 КК України, враховує міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність місця проживання, відомості про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, доходить висновку, що для нівелювання встановленого ризику, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що стосовно ОСОБА_8 необхідним і достатнім буде застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням особистої свободи і дозволить контролювати поведінку підозрюваного, тим самим в повній мірі зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та забезпечити ефективність досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту щодо підозрюваного за ч.2 ст.345 КК України ОСОБА_8 строком до 09 березня 2024 року включно - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4