справа № 462/3671/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, українця, не працевлаштованого, АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше судженого

за ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_2 , 20.02.2024 року, був ознайомленим під особистий підпис із рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.02.2024 року у справі № 462/1152/24 про видачу обмежувального припису, згідно якого йому було заборонено: перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців; наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_3 , за адресою. АДРЕСА_1 строком на 6 місяців; наближатися на відстань менше 300 метрів до місця праці постраждалої особи ОСОБА_3 , ТОВ «Нордік- Буд», за адресою Львівська область, місто Львів, вулиця Шота Руставелі, 7, строком на 6 місяців; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб строком на 6 місяців; особисто чи через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею строком на 6 місяців.

Водночас, 01 квітня 2024 року, о 12:56 год., ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, нехтуючи обов`язковим приписом та обмеженням суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, прийшов до місця праці постраждалої особи ОСОБА_3 , ТОВ «Нордік- Буд», що за адресою: місто Львів, вулиця Шота Руставелі, 7, чим порушив обмежувальний припис Залізничного районного суду м. Львова від 16.02.2024 року, а саме: - наближатися на відстань менше 300 метрів до місця праці постраждалої особи ОСОБА_3 , ТОВ «Нордік- Буд», за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Шота Руставеллі, 7.

Окрім цього, 16.04.2024 року, о 19:00 год., ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне невиконання обмежувального припису, нехтуючи обов`язковим приписом та обмеженням суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, прийшов на прибудинкову територію: що за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив обмежувальний припис Залізничного районного суду м. Львова від 16.02.2024, а саме - перебувати та наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 17.04.2024 року о 15:40 год, ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне невиконання обмежувального припису, нехтуючи обов`язковим приписом та обмеженням суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, прийшов на прибудинкову територію: що за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив обмежувальний припис Залізничного районного суду м. Львова від 16.02.2024, а саме - перебувати та наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, 17.04.2024 о 21:30 год., ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне невиконання обмежувального припису, нехтуючи обов`язковим приписом та обмеженням суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, прийшов на прибудинкову територію: що за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив обмежувальний припис Залізничного районного суду м. Львова від 16.02.2024, а саме - перебувати та наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_2 , з участю захисника ОСОБА_4 , подав до суду письмову заяву про визнання винуватості, згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, а тому, суд, згідно ч. 1 ст. 302 КПК України, вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_2 , не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

На підставі повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_2 , та враховуючи те, що обставини встановлені органом досудового розслідування щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, суд вважає повністю доведеними факт скоєння кримінального правопорушення та винність обвинуваченого у вчиненні злочинних дій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 , слід кваліфікувати за ст. 390-1 КК України, оскільки він вчинив умисне невиконання обмежувального припису.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, його наслідки, обставини та мотиви скоєння кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше суджений, є учасником бойових дій, інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового терміну, систематичність вчинення злочинних дій відносно потерпілої ОСОБА_3 , застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , обмежувального припису з забороною наближатися до місця проживання та праці потерпілої, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб, його небажання стати на шлях виправлення, змінити поведінку відносно потерпілої ОСОБА_3 , шляхом припинення з нею будь-яких контактів, що свідчить про нехтування обвинуваченим ОСОБА_2 , цінностями людського життя, відсутність будь-якої поваги до людей, зокрема особистого життя потерпілої ОСОБА_3 , той факт що ні обмежувальний припис, ні вирок Залізничного районного суду м. Львова від 03 квітня 2024 року не дав результату. Також, судом враховується що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання відсутні, а тому покарання слід обрати в межах санкції ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі, оскільки таке покарання на переконання суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 , попередження нових злочинів та на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 , згідно пенсійного посвідчення № є пенсіонером по інвалідності 3 групи загального захворювання. Проте, ч. 3 ст. 61 КК України чітко вказано, що обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку. Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В той же час, згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Відтак, обвинувачений не є особою, що досягла пенсії за віком.

Окрім того, частиною 3 ст. 61 КК України, чітко вказано, що обмеження волі не застосовується також до військовослужбовців строкової служби. Наявне в матеріалах справи посвідчення серії НОМЕР_1 , жодним чином не стверджує перебування обвинуваченого саме на строковій службі, а інших даних, які б могли підтвердити вказане матеріали справи не містять.

Крім цього, ч. 3 ст. 61 КК України також встановлено заборону застосування обмеження волі до осіб з інвалідністю першої і другої групи. Проте, згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №386502, у обвинуваченого ОСОБА_2 , наявна третя група інвалідності.

Враховуючи вищевикладене, обвинувачений ОСОБА_2 , підпадає під групу осіб, до яких може бути застосовано покарання у виді обмеження волі, згідно положень, що передбачені ст. 61 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_2 , засуджений вироком від 03 квітня 2024 року Залізничним районним судом м. Львова за ст. 390-1 КК України. Згідно вказаного вироку, йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 , від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 рік.

Відтак, ОСОБА_2 , покарання повністю не відбув, а тому, суд вважає, що невідбуте покарання за попереднім вироком слід приєднати. Принцип обрання покарання обвинуваченому відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, слід обрати часткове складання.

Речові докази: CD-R диск, диски з нагрудних камер поліцейських, DVD-R диски,- слід зберігати в матеріалах справи.

Керуючись ст. 371, 381-382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 /один/ рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання за даним вироком шляхом часткового складання приєднати ОСОБА_2 невідбуте ним покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 03 квітня 2024 року, та за сукупністю вироків, остаточно обрати йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 /один/ рік 1 /один / місяць.

Речові докази: CD-R диск, диски з нагрудних камер поліцейських, DVD-R диски,- зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення, засудженим у цей же термін з моменту вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя: ОСОБА_1