ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/60/24 Справа № 705/830/24Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора адвоката користувача майна користувача майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7

на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2024 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а:

Слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджене прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_10 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального провадження внесеного 02.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, по факту незаконного придбання з метою збуту безакцизних тютюнових виробів.

В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було встановлено, що 02.02.2024 року на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою вул. Гагаріна, 12/1, с. Ладижинка, Уманського району, Черкаської області, біля відділення нової пошти № 1, було виявлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вивантажував з автомобіля Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , шість ящиків з безакцизними цигарками, марки «Bond» - 5 ящиків по 50 блоків, та марки «Platinum» - 1 ящик по 50 блоків, які мав на меті збути.

02.02.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Nokia C20» IMEI1, який упаковано до поліетиленового сейф-пакету НПУ PSP1359982, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , що упаковано до поліетиленового сейф-пакету PSP1359981, автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), який поміщено на паркувальний майданчик для зберігання транспортних засобів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області та опечатано, та 5 картонних ящиків із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond» - 5 ящиків по 50 блоків, та марки «Platinum» - 1 ящик по 50 блоків, які опечатані з биркою.

Вилучене майно 02.02.2024 року оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки в подальшому можуть бути використані, як докази в кримінальному провадженні та є предметом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Слідчий вказує, що на даний час виникла необхідність звернутись з клопотанням про накладення арешту на предмети, вилучені в ході проведення невідкладного обшуку від 02.02.2024 року, так як вони зберегли на собі сліди вчиненого злочину, у даному випадку існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту майна призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

В клопотанні просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 02.02.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia C20» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), 5 картонних ящиків із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond» - 5 ящиків по 50 блоків, та марки «Platinum» - 1 ящик по 50 блоків, які поміщено до окремих спеціальних упакувань, які поміщено до окремих спеціальних упакувань, оскільки дані речі зберегли на собі сліди вчинення злочину, із залишенням їх на зберігання в камері схову речових доказів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, що за адресою: м. Умань Черкаської області, вул. Незалежності, 35.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2024 року клопотання слідчого про арешт майна задоволено частково.

Накладено арешт, з метою забезпечення речових доказів на майно, вилучене 02.02.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Nokia C20» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit н.з. НОМЕР_1 , - автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 );

- 5 картонних ящиків (по 50 блоків в кожному) із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond»;

- 1 картонний ящик по 50 блоків із вмістом безакцизних сигарет марки «Platinum».

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовлено.

Ухвала обґрунтована тим, що у клопотанні слідчого наведено вагомі доводи, які свідчать, що тимчасово вилучене майно має відношення до кримінального провадження, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.02.2024 року в частині накладення арешту на транспортний засіб «Ford Transit д. н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Ford Transit» д. н.з. НОМЕР_1 та телефон марки «Nokia C20» IMEI1: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 , які належать та якими користується ОСОБА_8 - скасувати.

В апеляційній скарзі вказує, що судове рішення в частині накладення арешту на транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та телефон, які належать ОСОБА_8 є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що клопотання слідчого про арешт майна задоволено слідчим суддею з грубим порушенням вимог ст. 171 КПК України, оскільки ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі суду не зазначено та не встановлено яким саме критеріям, які зазначені у ст. 98 КПК України, відповідає транспортний засіб «Ford Transit», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Ford Transit» та телефон марки «Nokia C20», не зазначено підставу накладення арешту у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України. Крім того, вищезазначеною ухвалою суду не визначено місце зберігання майна.

В апеляційній скарзі зазначається, що транспортний засіб «Ford Transit», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_5 », відповідно до протоколу огляду місця події від 02.02.2024 року є тимчасово вилученим майном, а тому суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області безпідставно застосовано ч. 2 ст. 172 КПК України, в частині неповідомлення власника майна про розгляд клопотання, що призвело до порушення прав та законних інтересів власника майна, що гарантовано Конституцією України.

Разом з тим, скаржник вказує, що власником майна, а саме транспортного засобу «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_11 . До матеріалів клопотання не надано жодного документа на підтвердження того факту, що власником майна (транспортного засобу) є саме ОСОБА_11 .

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалу слідчого судді оскаржується скаржником лише в частині накладення арешту на автомобіль, свідоцтво на автомобіль та мобільний телефон.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, згідно витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000198 від 02.02.2024 року за ч.1 ст. 204 КК України внесені відомості за фабулою: що «02.02.2024 року на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою вул. Гагаріна, 12/1, с. Ладижинка, Уманського району, Черкаської області, біля відділення нової пошти № 1, було виявлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вивантажував з автомобіля Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , шість ящиків з безакцизними цигарками, марки «Bond» - 5 ящиків по 50 блоків, та марки «Platinum» - 1 ящик по 50 блоків, які мав на меті збути».

02.02.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Nokia C20» IMEI1:, який упаковано до поліетиленового сейф-пакету НПУ PSP1359982, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , що упаковано до поліетиленового сейф-пакету PSP1359981, автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), який поміщено на паркувальний майданчик для зберігання транспортних засобів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області та опечатано, та 5 картонних ящиків із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond» - 5 ящиків по 50 блоків, та марки «Platinum» - 1 ящик по 50 блоків, які опечатані з биркою.

Вилучене майно 02.02.2024 року оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки в подальшому можуть бути використані, як докази в кримінальному провадженні та є предметом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Питання застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно регламентується вимогами ст. 170 КПК України.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Тобто вказаними нормами кримінального процесуального законодавства виокремлено такі складові арешту майна як обмеження особи у реалізації права відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Далі, частина 2 статті 170 КПК України передбачає, що метою арешту майна є забезпечення можливості: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У даному випадку з матеріалів судового провадження вбачається, що майно, на яке слідчий та прокурор просять накласти арешт, - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ); 5 картонних ящиків (по 50 блоків в кожному) із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond»; 1 картонний ящик по 50 блоків із вмістом безакцизних сигарет марки «Platinum»; мобільний телефон марки «Nokia C20» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 .

Слід відхилити доводи апеляційної скарги скаржника про те, що вилучені автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не стосуються події кримінального правопорушення, адже, за доводами сторони обвинувачення, вони використовуватися при транспортуванні безакцизних сигарет, тобто автомобіль слугував знаряддям вчинення злочину.

Частиною 4 статті 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що на автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit н.з. НОМЕР_1 слід накласти арешт шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном та без заборони користуватися цим майном, що відповідає ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, зокрема, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Доводи скаржника стосовно того, що протокол огляду місця події від 02.02.2024 року проведений з порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства, а з матеріалів справи взагалі не вбачається на підставі чого автомобіль, володільцем якого є ОСОБА_8 (зі слів скаржника) був зупинений та проведений в ньому огляд зводяться більше до незгоди з вчиненими діями працівниками поліції, які можуть бути окремо оскаржені шляхом подачі скарги про оскарження незаконних дій/бездіяльності працівників поліції.

Належних доводів стосовно того, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ) ухвалена з порушенням норм процесуального права апеляційна скарга не містить.

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit н.з. НОМЕР_1 , картонні ящики (по 50 блоків в кожному) із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond»; 1 картонний ящик по 50 блоків із вмістом безакцизних сигарет марки «Platinum»,а саме з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно з метою його збереження, а також вірно врахував ту обставину, що воно визнано речовими доказами.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт зазначено вище майна, скаржником не надано та апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане вище майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Апеляційний суд враховує, що слідчим суддею належним чином були дотримані вимоги частини 2 та 5 статті 173 КПК України щодо врахування ним можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу), розумності та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також щодо визначення порядку виконання ухвали.

Вищенаведені положення кримінального процесуального закону узгоджуються з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини» / Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Однак, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи скаржника стосовно незаконного накладення арешту слідчим суддею на телефон марки «Nokia C20» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 16 КПК України).

Згідно зі статтею 98 КПК України речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з лексичного і семантичного аналізу наведених норм, для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на стадії здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні не потрібно встановлювати відповідність чи не відповідність певних речей і документів ознакам речових доказів, як це, наприклад, відбувається під час розгляду обвинувального акта. Натомість є необхідність у встановленні існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вони такими є.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, на підставі наданих ініціатором клопотання матеріалів, повинен з`ясовувати обставини, визначені ч.2 ст.173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Приписами ч. 2 ст. 168 КПК України передбачено, що у разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

В матеріалах клопотання відсутні будь-які відомості стосовно того, що вилучений телефон марки «Nokia C20» є засобом чи знаряддям вчинення злочину чи останній зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що з клопотання слідчого про арешт майна не вбачається посилання слідчого на необхідність проведення експертного дослідження щодо телефону марки «Nokia C20», а тому з урахуванням викладено, колегія суддів не вбачає підстав для накладення арешту на телефон марки «Nokia C20» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 92КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ні матеріалами доданими до клопотання органом досудового розслідування, ні прокурором в судовому засіданні не доведено, що вилучений під час проведення зазначеного обшуку телефон марки «Nokia C20» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_6 - відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є засобом вчинення кримінального правопорушення, в розумінні положень п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.

При розгляді апеляційної скарги колегію суддів встановлено, що слідчим суддею не було визначено місце зберігання арештованого майна а саме: 5 картонних ящиків (по 50 блоків в кожному) із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond»; 1 картонний ящик по 50 блоків із вмістом безакцизних сигарет марки «Platinum», як того просить слідчий у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.11.2012 № 1104 (далі - Порядок), цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 Порядку, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з вищевикладеним колегія суддів вважає можливим визначити місце зберігання арештованого майна, а саме: 5 картонних ящиків (по 50 блоків в кожному) із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond»; 1 картонний ящик по 50 блоків із вмістом безакцизних сигарет марки «Platinum» залишивши їх на зберіганні в камері схову речових доказів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, що за адресою: м. Умань, Черкаська область, вул. Незалежності, 35.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно частини 1 статті 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, зокрема, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

За таких обставин ухвала слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2024 року про часткове задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про часткове задоволення відповідного клопотання. Таким чином апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.

Будь-яких негативних наслідків, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вищевказаного автомобіля, документів про реєстрацію щодо нього із забороною цим майном розпоряджатися, але без заборони ним користуватися, згідно до наявних у справі доказів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2024 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якоюклопотання слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме:

- 5 картонних ящиків (по 50 блоків в кожному) із вмістом безакцизних сигарет марки «Bond»; 1 картонний ящик по 50 блоків із вмістом безакцизних сигарет марки «Platinum», залишивши їх на зберіганні в камері схову речових доказів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, що за адресою: м. Умань, Черкаська область, вул. Незалежності, 35.

- автомобіль марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 );- свідоцтво про реєстрацію на автомобіль Ford Transit н.з. НОМЕР_1 , із забороною розпоряджатися вищевказаним транспортним засобом,та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit н.з. НОМЕР_1 , та без заборони користуватися цим майном.

У задоволенні решти вимог клопотання слідчого про накладення арешту на майно - відмовити.

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді