Справа № 947/8569/24
Провадження № 1-кс/947/4412/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000140 від 10.03.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000140 від 10.03.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме на: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_1 видане на т/з «BMW», модель «X5» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4

В обґрунтування підстав накладення арешту на майно вказав, що слідчим у даному кримінальному провадженні винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом. Зазначає, що з метою збереження речового доказу, проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, проведення експертних досліджень, запобіганню спробам пошкодження, перетворення, відчуження, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив долучити до матеріалів справи постанову про призначення технічної експертизи документів за експертною спеціальністю 2.1 «Дослідження реквізитів документів», 2.3 «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів» від 12.03.2024 року.

Власник майна ОСОБА_4 та користувач ОСОБА_5 у судове засідання не зявились, про розгляд клопотання повідомлялись належним чином. У судовому засіданні, яке відбулось 03.04.2024 року користувач ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що автомобіль йому потрібен для користування.

Вислухавши прокурора, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що у провадженні сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000140 від 10.03.2024 року, за ознаками кримінальних проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Київською окружною прокуратурою м. Одеси.

Досудовим розслідування встановлено, що 10.03.2024 до Ч/Ч ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора «102», про те що 10.03.2024 року, приблизно о 13:44, працівниками УПП ДПП в Одеській області, перебуваючи за адресою: м. Одеса, пр-т. Небесної Сотні 2/1, під час перевірки документів, гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_1 видане на т/з « ОСОБА_6 », модель «X5» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 , з ознаками підробки. ЖЄО: 3842 від 10.03.2024.

В подальшу 10.03.2024 року, було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_1 видане на т/з «BMW», модель «X5» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 .

10.03.2024 слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

З метою встановлення чи відповідає бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_1 видане на т/з «BMW», модель «X5» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 аналогічним документам, що знаходяться на офіційному обігу на території України, та чи є у свідоцтві зміна первісних реквізитів, постановою дізнавача від 12.03.2024 року була винесена постанова про призначення технічної експертизи документів за експертною спеціальністю 2.1 «Дослідження реквізитів документів», 2.3 «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів» від 12.03.2024 року.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурором у клопотанні доведено, що вилучене під час огляду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_1 видане на т/з «BMW», модель «X5» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, і на теперішній час з метою недопущення його відчуження, знищення, псування, перетворення, є необхідність в його арешті.

Метою та підставою накладення арешту на вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості відчуження, знищення, псування, перетворення.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

В даному випадку слідчий суддя вважає, що наразі існує необхідність в дослідженні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оскільки зафіксована на ньому інформація може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення огляду, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, які можливо були засобами вчинення злочинів, та відповідно могли залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 358 КК України), за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 10.03.2024 року, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні на початковій стадії досудового розслідування.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000140 від 10.03.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження на майно вилучене під час огляду місця події 10.03.2024 року, а саме:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_1 видане на т/з «BMW», модель «X5» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 .

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1