ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 369/18110/21

провадження № 51-183 км 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи щодо якої закрито провадження ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 )

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Змістоскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. За вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 20 березня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн в дохід держави.

2. ОСОБА_8 визнано винуватиму вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження за наступних обставин.

3. 26 червня 2021 року близько 15 год. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_8 перебував на дорозі по

АДРЕСА_1 , де у нього виник конфлікт з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час якого, маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних відносин, коли потерпіла намагалась вийти із салону автомобіля, в якому перебувала, виставивши ліву ногу, ОСОБА_8 штовхнув обома руками двері автомобіля, притиснувши ногу потерпілої, внаслідок чого остання відповідно до висновку експерта №281/Д від 04 листопада 2021 року отримала легкі тілесні ушкодження.

4. Київський апеляційний суд ухвалою від 17 жовтня 2023 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 скасував, а кримінальне провадження закрив на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Вимогитаузагальненідоводиособи, якаподалакасаційнускаргу

5. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому прокурор посилається на те, що висновки суду апеляційної інстанції про порушення вимог ч. 1 ст. 477 КПК (у ред. Закону України № 2227-VIIIвід06 грудня 2017 року) спростовуються матеріалами кримінального провадження та не відповідають правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (провадження № 13-28кс19). Вказує, що апеляційний суд безпідставно послався на недоведеність прямого умислу в діях ОСОБА_8 , оскільки він бачив, що потерпіла виходить із салону автомобіля, а тому міг усвідомлювати, що його дії можуть спричинити тілесні ушкодження потерпілій.

6. На адресу Суду від захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без зміни.

Позиціїучасниківсудовогопровадження

7. Прокурор та представник потерпілої підтримали подану касаційну скаргу, просили скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

8. Захисник та особа щодо якої закрито провадження просили відмовити в задоволенні касаційної скарги прокурора, а ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.

МотивиСуду

9. Заслухавшидоповідьсудді, обговорившидоводи, наведенівкасаційнійскарзі, перевірившиматеріаликримінальногопровадження, колегіясуддівдійшлатакихвисновків.

10. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

11. Статтею 438 КПК визначено підстави для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, серед яких є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 цього Кодексу.

12. Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

13. Положеннями ст. 419 КПК передбачено, що в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.

14. Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції із додержанням вимог чинного законодавства.

15. Разом із тим, суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

16. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_8 , дійшов висновку, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази не є достатніми для визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, а стороною обвинувачення не доведена поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні й вичерпані можливості отримати достатні докази для доведення його винуватості.

17. Обґрунтовуючи своє рішення, апеляційний суд зазначив про те, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 477 КПК, тобто без отримання заяви від потерпілої ОСОБА_9 відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК внесені 08 липня 2021 року, а відомості за заявою ОСОБА_9 від 12 липня 2021 року до ЄРДР не вносилися. Крім того, оскільки заява ОСОБА_9 не містить жодних штампів або даних про її реєстрацію в ІТС ІПНП або журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, то це ставить під сумнів звернення ОСОБА_9 з відповідною заявою про вчинене кримінальне правопорушення 12 липня 2021 року.

18. Проте, як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, кримінальний процесуальний закон не регламентує конкретного способу звернення потерпілої сторони із заявою, яка зумовлює визначені у ч. 1 ст. 477 КПК правові наслідки. Водночас захист прав і свобод людини як втілення принципу верховенства права вимагає надання переваги внутрішньому змісту юридично значущих дій над зовнішньою формою їх вираження. Тож навіть якщо потерпілий не подавав до правоохоронних органів заяви про злочин як окремого процесуального документа, однак до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження однозначно висловив свою позицію про притягнення винного до кримінальної відповідальності, відповідна позиція, зафіксована у процесуальних документах, є підставою для кримінального переслідування особи за кримінальне правопорушення приватного обвинувачення[1].

19. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в день події 28 червня 2021 року до відділення поліції № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення «102» від чоловіка потерпілої - ОСОБА_10 із підстави того, що стався конфлікт із ОСОБА_8 , який вдарив його автомобіль, у результаті чого залишилися пошкодження, та дверима автомобіля вдарив його дружину ОСОБА_9 . Зазначене підтверджується рапортом оперативного чергового від 28 червня 2021 року (т. 1 а. с. 109) та протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 28 червня 2021 року (т. 1 а. с. 110).

20. У матеріалах провадження також міститься протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12 липня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_9 звернулася з заявою про те, що 28 червня 2021 року близько 15 год. ОСОБА_8 під час суперечки притиснув дверима автомобіля її ліву стопу, заподіявши їй тілесні ушкодження (т. 1 а. с. 111-113). У судовому засіданні суду першої інстанції 21 вересня 2022 року потерпіла ОСОБА_9 детально розповіла про обставини вчинення кримінального правопорушення щодо неї. Як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду потерпіла постійно стверджувала про те, що їй було заподіяно тілесне ушкодження внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 .

21. Із наведеного вбачається, що в цьому кримінальному провадженні факт звернення потерпілої ОСОБА_9 із заявою про вчинення щодо неї протиправних дій із боку ОСОБА_8 заперечень не викликає.

22. Закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції вказав, що місцевий суд залишив поза увагою той факт, що до судово-медичного експерта потерпіла звернулася через два дні після події. На думку апеляційного суду це свідчить про те, що стороною обвинувачення та потерпілою не доведена поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема те, що він вчинив дії, які були поставлені йому у вину умисно.

23. Однак такий висновок не є належним чином обґрунтованим, оскільки відповідно до висновку експертного дослідження № 043-478-2021 від 30 червня 2021 року та висновку експерта № 281/Д від 04 листопада 2021 року, які містяться у матеріалах провадження, виявлене у ОСОБА_9 тілесне ушкодження відносяться до легкого, утворилося від дії тупого предмету та за давністю може відповідати терміну вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи, а саме 28 червня 2021 року (т. 1 а. с. 114-117, 126-127).

24. Крім того, як слушно зазначив прокурор у касаційній скарзі, апеляційний суд, переглядаючи вирок місцевого суду, не надав оцінки іншим доказам, які наявні у матеріалах кримінального провадження та якими місцевий суд обґрунтував обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 . З огляду на зазначене, ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням вимог статей 370, 419 КПК.

25. Отже, суд апеляційної інстанції, закриваючи кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, не спростував установлених місцевим судом та підтверджених безпосередньо дослідженими доказами фактичних даних про наявність у потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень,отриманих унаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 .

26. На думку колегії суддів, допущені судом апеляційної інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно положень ч. 1 ст. 412 КПК є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для його скасування і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

27. Оскільки питання про доведеність чи недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення має бути вирішено за наслідками апеляційної процедури, то подану касаційну скаргу слід задовольнити частково.

28. Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №288/1158/16-к (провадження №13-28кс19). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/82998245