Справа № 755/3041/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0000412, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2024 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Молочне Сімферопольського р-ну. АР Крим, із вищою освітою, незаміжньої, непрацевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 28.01.2024 приблизно о 22 год. 29 хв., тобто під час дії воєнного стану, перебувала в укритті на території ЖК «КОМФОРТ-ТАУН» за адресою: м. Київ, вул. Регенераторна, буд. 4, корп. 16, де у останньої виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню таких дій, ОСОБА_5 , після закінчення повітряної тривоги, направилась до укриття на території ЖК «КОМФОРТ-ТАУН» за адресою: м. Київ, вул. Регенераторна, буд. 4, корп. 16, та перебуваючи там з 22 год. 29 хв. по 22 год. 32 хв., заволоділа мобільним телефоном марки «Хіаоmі Redmi» чорного кольору в чохлі типу «книжечка» синього кольору, який знаходився на стільці, під`єднаний до зарядного пристрою та увімкнутий до розетки, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому ОСОБА_5 поклала викрадений телефон до кишені власної куртки та, покинувши укриття, направилась до свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , якому передала викрадений мобільний телефон, тим самим розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдала ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 4041 грн 00 коп.

Під час розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, не оспорювала фактичні обставини. Зокрема показала, що 28 січня 2024 року вона посварилась із хлопцем та пішла з дому. Оскільки їй не було де ночувати, вона зайшла до укриття за адресою: АДРЕСА_4 , яке було відкрите. Там, на стільці, вона побачила мобільний телефон. В укритті було холодно, тому вона вирішила піти до свого друга ОСОБА_6 , у якого був день народження, тому вирішила викрасти побачений мобільний телефон, аби подарувати ОСОБА_6 , що вона і зробила.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 , а також тих, що стосуються судових витрат, вирішення питання щодо долі речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Винуватість ОСОБА_5 , яка не оспорювала фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого їй злочину, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд встановив, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обираючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, має вищу освіту, має реєстрацію на тимчасово окупованій території (у АР Крим) та постійне місце проживання у м. Києві, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, обвинувальний акт не містить.

З огляду на зазначене, враховуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за потрібне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Водночас, враховуючи обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, має постійне місце проживання у м. Києві, визнала провину та щиро розкаялась, враховуючи позицію прокурора, яка просила застосувати до обвинуваченої положення ст. 75 КК України, а також позицію потерпілої, яка підтримала думку прокурора, керуючись тим, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, а тому застосовує до неї вимоги ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням та покладенням переліку обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати на залучення експерта у розмірі 260 (двісті шістдесят) грн. належать стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373 - 376 КПК, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

У відповідності до вимог ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судової експертизи у розмірі 260 (двісті шістдесят) гривень.

Речові докази:

- оптичний диск із відеозаписом з камер спостереження - зберігати при матеріалах кримінального провадження (а.с. 31).

- мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi», переданий потерпілій ОСОБА_4 на зберігання, - залишити останній.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7