ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/2381/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/378/24
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 квітня 2024 року, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 або за адресою: АДРЕСА_2 , або визначити заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги послався на те, що матеріали справи не містять обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, оскільки ОСОБА_9 не мав умислу на вбивство будь якої особи, а мав на меті лише завдання матеріального збитку та пошкодження майна. Наголосив, що наявність жодного з ризиків, зазначених у клопотанні, прокурором не доведено. Указав, що ОСОБА_8 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, має постійне місце роботи, де працює неофіційно, має міцні соціальні звьязки, у тому числі родину, від його дій відсутні постраждалі та до нього відсутні будь які матеріалі чи майнові претензії. Зазначив, що слідчий суддя залишив без належної уваги заяву потерпілої ОСОБА_10 , в які остання просить не позбавляти її чоловіка волі та просила обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обгрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України за вчинення якого останньому може бути призначено покарання до 15 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин провадження, а саме того, що останній підозрюється в замаху на умисне позбавленні життя іншої людини, що визначено Конституцією України як найвища соціальна цінність, а також враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме застосування ручної гранати, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та потерпілої.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

Твердження захисника про відсутність обґрунтованої підозри з огляду недовдення наявності в ОСОБА_8 умислу на позбавлення життя будь якої особи, не приймаються до уваги, оскільки наявність чи відсутність умислу підлягає доказування під час досудового розслідування, а тому оцінка відповідних доводів сторони захисту можлива виключно за результатами судового розгляду.

Доводи захисника про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначення розміру застави враховуючи дані про його особистість, а саме те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, має постійне місце роботи, де працює неофіційно, має міцні соціальні зв`язки, у тому числі родину, в даному випадку недостатньо свідчать про можливість належного виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

До того ж, слідчим суддею проаналізовано належним чином заяву потерпілої та зроблено обгрунтований висновок про те, що зазначені обставини не переважають існуванню ризиків, існування яких встановлено слідчим суддею.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 року, щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: