Справа №635/4141/21
Провадження №1-кп/635/154/2024
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2024 року Харківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретар судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 07.04.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Покотилівка Харківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

15.11.2020 Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.164 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений на підставі ст.. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 , вироком Харківського районного суду Харківської області від 15.11.2020 року засуджений за ч.1 ст.164 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі

ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. Проте ОСОБА_3 належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи обізнаним про необхідність сплати коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини згідно рішення суду, вчинив кримінальне правопорушення проти особистих прав і свобод людини і громадянина при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_3 зобов`язаний за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.07.2004 по справі № 2-2327 до виплати аліментів на утримання своєї доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь її матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини зі всіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи з 15.06.2004 і до досягнення дитиною повноліття. Проте ОСОБА_3 злісно ухилився від сплати аліментів та в період часу з 01.05.2020 по 01.04.2021 включно взагалі виплати не здійснював, а саме: за період з 01.04.2020 по 01.05.2020 2017,50 грн., з 01.05.2020 по 01.06.2020 2017,50 грн., з 01.06.2020 по 01.07.2020 2194,50 грн., з 01.07.2020 по 01.08.2020 2194,50 грн., з 01.08.2020 по 01.09.2020 2194,50 грн., з 01.09.2020 по 01.10.2020 2194,50 грн., з 01.10.2020 по 01.11.2020 2194,50 грн., з 01.11.2020 по 01.12.2020 2194,50 грн., з 01.12.2020 по 01.01.2021 2194,50 грн., з 01.01.2021 по 01.02.2021 2194,50 грн., з 01.02.2021 по 01.03.2021 2194,50 грн., з 01.03.2021 по 01.04.2021 2194,50 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_3 , призвели до виникнення заборгованості із сплати аліментів на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 25 980 грн., тим самим ОСОБА_3 злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_3 кваліфіковані, як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.164 КК України - тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Згідно обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, вчинене в період з 01.05.2020 по 01.04.2020 року.

Санкція ч.2 ст.164 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин або арешт на строк від трьох до шести місяців, або обмеження волі на строк від двох до трьох років.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.164 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минул о три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Відповідно до Витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_3 15.11.2020 року засуджений Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.164 КК України до 2 років обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Інших кримінальних правопорушень він не вчиняв.

Враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, у скоєнні якого він обвинувачується, минуло більше ніж три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся, нових злочинів обвинувачений не вчинив, а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, обвинувачений просить про звільнення від кримінальної відповідальності, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

При цьому обвинуваченому суд роз`яснив, що застосування ст.49 КК України не є реабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності та не звільняє обвинуваченого від обов`язку відшкодування в порядку цивільного судочинства завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди.

При вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

З`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі вимог ст. 49 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, що є нереабілітуючою підставою.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Зазначене узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2022 року у провадженні № 51-4251кмо21 (справа № 203/241/17).

З огляду на зазначене, суд не стягує з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням спеціалістів та експертів.

Потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, 286, ст. ст. 369 - 372, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 1645 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 07.04.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України - закрити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1