Справа № 344/1838/24
Провадження № 11-сс/4808/67/24
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2024 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участю скаржника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою зобов`язати Івано-Франківський відділ поліції ГУНІ в Івано-Франківській області розпочати досудове розслідування (занести до ЄРДР) по факту вчинення боржником кримінального правопорушення, згідно повідомлення Управління Забезпечення примусового виконання рішень від 27 листопада 2023 року і на підставі його скарги.

Вказує , що суд першої інстанції поверхнево підійшов до розгляду його скарги, нe проаналізувавши всіх наданих даних і не прийняв рішення, яке б надало можливість досягнути повного виконання рішення суду.

Зазначає, що 01 лютого 2024 року він звернувся до Івано-Франківського міського суду зі скаргою на дії слідчого Івано-Франківського відділу поліції ГУНІ в Івано-Франківській області про відмову розпочати судове розслідування по факту вчинення боржником кримінального правопорушення. Свою відмову слідчий мотивував недостатністю даних, що свідчать про виявлення кримінального правопорушення. Проте в даних обставинах суб`єкт був зобов`язаний і мав можливість, оскільки поточне фінансування державою пенсійних виплат здійснювалося регулярно і в повному об`ємі. Таким чином, посадові особи ГУПФУ злісно не виконують рішення суду у справі №300/844/20 (а також у справі №300/3235/22 від 02 серпня 2022 року та №300/2893/23 від 08 серпня 2023 року), маніпулюючи розміром виплати пенсії на свій розсуд, ігноруючи Конституцію України.

Вказує, що цього вже достатньо, щоб слідчий заніс повідомлення про вчинення правопорушення до ЄРДР і розпочав досудове розслідування, Але по факту цього не сталося.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 19 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 про бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 звернувся із скаргою про те, що він отримує пенсію, як колишній працівник льотно-випробувального складу цивільної авіації. Розмір його пенсії регламентується постановою Кабінету Міністрів України № 418 від 21 липня 1992 року та підпунктом «в» пункту 7 постанови № 418 у редакції Кабінету Міністрів України №713 від 09 серпня 2005 року, а головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно обмежило виплату його пенсії граничним розміром.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що умисне невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акту, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання. Перешкоджання виконанню судового рішення передбачає активну протидію службової особи, наділеної законом певними повноваженнями щодо реалізації вимог, які у ньому містяться, з метою недопущення його реалізації.

Проте з матеріалів справи не вбачається, а також у судовому засіданні скаржник ОСОБА_7 не надав змістовних пояснень щодо відомостей, які на його думку, вказують на наявність ознак правопорушення в діях (бездіяльності) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що у скарзі на бездіяльність слідчого Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України, не наведено вагомих обставин, що можуть свідчити про вчинення останніми кримінального правопорушення. Натомість зазначені у скарзі ОСОБА_7 події лише описують один з аспектів виконання зазначеними особами своїх посадових обов`язків.

Крім того, у ході розгляду даної скарги також було встановлено, що з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 до Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області не звертався.

Під час апеляційного розгляду:

- скаржник ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді, вважає її незаконною та необґрунтованою;

- прокурор просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, вивчивши матеріали скарги, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Скаржник ОСОБА_7 наголошує на тому, що уповноваженою особою не внесено відомості про кримінальні правопорушення за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя, до повноваження якого належить здійснення порядку судового контролю за дотримання прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вказані питання регламентуються статтями 303-308 КПК України. Предмет оскарження визначений чітко та є вичерпним переліком.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ висловлює сталу позицію, вказуючи у своїх рішеннях на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Ніконенко проти України» від 14 листопада 2013 року, п. 44, «Мута проти України» від 31 липня 2012 року, п. 61, «Карабет та інші проти України» від 17 січня 2013 року, п. 259).

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульований, зокрема, Положенням про його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. пп. 4, 5 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Ця вимога передбачена і п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виконання завдань кримінального провадження може здійснюватись лише із застосуванням та дотриманням належної правової процедури, а відомості, які зазначені у заяві про кримінальне правопорушення, по суті визначають межі досудового розслідування.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 31 січня 2024 року звернувся із скаргою з змісту якої вбачається, що він отримує пенсію, як колишній працівник льотно-випробувального складу цивільної авіації. Розмір його пенсії регламентується постановою Кабінету Міністрів України № 418 від 21 липня 1992 року та підпунктом «в» пункту 7 постанови № 418 у редакції Кабінету Міністрів України №713 від 09 серпня 2005 року, а головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно обмежило виплату його пенсії граничним розміром. В своїй заяві просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно з ст. 214 КПК України та розпочати досудове розслідування.

В той час, уповноваженою особою відомості за заявою ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що у скарзі на бездіяльність слідчого Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України, не наведено вагомих обставин, що можуть свідчити про вчинення останніми кримінального правопорушення.

Зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Проте, суд апеляційної інстанції встановив, що скарга ОСОБА_7 від 31 січня 2024 року складає повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, в ній зазначено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, з наведенням можливої попередньої правової кваліфікації, в ній зазначено конкретні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за яке відповідальність передбачена КК України, з наведенням можливої попередньої правової кваліфікації, що дозволяло внести необхідні дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань для подальшого проведення досудового розслідування.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що в скарзі ОСОБА_7 від 31 січня 2024 року не міститься достатній даних про вчинення кримінального правопорушення не є слушним.

На думку суду апеляційної інстанції не може бути перешкодою для внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань те, що ОСОБА_7 , як зазначив слідчий суддя, зазначені у скарзі ОСОБА_7 події лише описують один з аспектів виконання зазначеними особами своїх посадових обов`язків.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що повноваження особи, яка вносить відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальні правопорушення, проведення перевірки обставин, оскільки вони здійснюються в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В той час, суд апеляційної інстанції вважає бездіяльність поняттям, не обмеженим строками та такою, що може бути припинена лише прийняттям відповідного процесуального рішення, яке передбачене кримінальним процесуальним законодавством, як міра реагування на відповідну заяву або повідомлення особи. Бездіяльність не є одноразовою дією, а має невизначено тривалий характер з моменту невчинення процесуальної дії, що була обов`язком суб`єкта. Відповідно, особа, яка вважає, що її права порушено, повинна мати можливість оскаржити таку бездіяльність протягом часу, що вона триває.

При цьому, суд апеляційної інстанції керується змістом права на доступ до правосуддя та ефективний судовий захист, бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі «Мушта проти України, де «Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.»

Суд апеляційної інстанції вважає, що уповноважена особа Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області була зобов`язана невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, однак всупереч до вимог КПК України вищевказані процесуальні дії не було вчинено.

Згідно приписів п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема про зобов`язання вчинити певну дію.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги, та постановлення нової ухвали, якою задовольнити скаргу ОСОБА_7 та зобов`язати уповноважену особу Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області внести в порядку ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які вказані у повідомленні від 27 листопада 2023 року відділу примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільських областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про вчинення боржником кримінального правопорушення, що зареєстроване у журналі єдиного обліку Івано-Франківського РУП ГУНП №35853 від 01 грудня 2023 року.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 309-310, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2024 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань скасувати та постановити нову.

Зобов`язати Івано-Франківський відділ поліції ГУ НП в Івано-Франківській області внести в порядку ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які вказані у повідомленні від 27 листопада 2023 року відділу примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільських областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про вчинення боржником кримінального правопорушення, що зареєстроване у журналі єдиного обліку Івано-Франківського РУП ГУНП №35853 від 01 грудня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5