Справа № 446/2330/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1260/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 446/2330/23 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хмелів Володимир-Волинського району Волинської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 395 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 місяців арешту.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.06.2022 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рiк і встановлено наступні обмеження: 1) заборона виходу з будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання, з 22:00 год. до 06:00 год., крім роботи в нічний час; 2) заборона виїзду за межі Львівського району Львівської області в особистих справах без повідомлення працівників поліції відділення поліції № 1 Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області; 3) зобов`язано прибувати на реєстрацію у відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області, один раз в місяць першого числа. 23.06.2023 ОСОБА_5 продовжено на 6 (шість) місяців термін адміністративного нагляду, встановлений 23.06.2022 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області, з наступними обмеженнями: 1) заборона виходу з дому з 22 до 06 години ранку, крім роботи в нічний час; 2) заборона виїзду в особистих справах за межі Львівського району без дозволу працівників поліції; 3) зобов`язано кожного понеділка місяця з`являтися в органи поліції на реєстрацію.

Про дані судові рішення ОСОБА_5 було відомо і ознайомлено з його змістом під особистий розпис та попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

Однак, ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомлений з вищевказаним судовим рішенням та розуміючи обов`язок виконувати обмеження визначені судом, без поважних причин, з метою ухилення від адміністративного нагляду, в період часу з 21.09.2023 по 24.09.2023, умисно самовільно залишив місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він перебував під адміністративним наглядом та виїхав в особистих справах у Волинську область, не повідомивши працівників відділення поліції № 1 Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області, чим порушив встановлені судом обмеження адміністративного нагляду.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у якій просить вироку суду щодо ОСОБА_5 змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання у виді 1 місяця арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що на утриманні ОСОБА_5 перебуває мати похилого віку, з якою він проживає та яка є онкохворою.

Окрім цього звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває не обліках у лікарів нарколога та психіатра.

Вважає хибним твердження суду про те, що обвинувачений без поважних причин залишив місце свого проживання, оскільки ОСОБА_5 того дня відвідував могили свого батька та рідних.

У ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги. Просить вирок суду змінити та пом`якшити йому покарання.

Прокурор ОСОБА_7 не погодився з доводами апеляційної скарги захисника, вважає вироку суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора щодо законності судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково й вирок суду змінити з таких підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України.

Порушень при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку у спрощеному порядку, колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої захисником апеляційної скарги, а саме в межах призначеного йому покарання.

Оцінюючи доводи захисника про невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості колегія суддів виходить з наступного.

У вироку зазначено, що при обранні ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не стоїть, за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований, обставиною, яка пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не встановлено, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді арешту.

Колегія суддів вважає, що при обранні ОСОБА_5 покарання у виді п`яти місяців арешту судом першої інстанції не в повній мірі були дотримані вимоги ст.ст. 65, 66, 67 КК України і таке покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушння та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правоворушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями наданими в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 звернуто увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

У суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 вину вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що розуміє, що повів себе безвідповідально. Просив пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання. Зазначив, що у нього на утриманні перебуває мати похилого віку, у якої діагностовано онкозахворювання рак шкіри.

З огляду на вищезазначені обставини справи, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що ОСОБА_5 слід пом`якшити призначене йому вироком суду покарання до трьох місяців арешту.

Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме вимогам ст. 65 КК України й буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень та, на переконання колегії суддів, відповідатиме його меті, гуманності і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції зміні з пом`якшенням призначеного судом покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_5 покарання за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4