Справа № 369/9584/24
Провадження №1-кс/369/1916/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000038 від 01 лютого 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду надійшло клопотання прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000038 від 01 лютого 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що сектором дізнання відділення поліції №1 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення зареєстрованого 01 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 01 лютого 2023 року до відділення поліції № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи підробили документи на земельну ділянку та садовий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитана як потерпіла ОСОБА_5 показала, що вона 03 березня 2020 року одружилась з ОСОБА_6 та мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1 . В даному будинку мешкали разом до його смерті, а саме 20 грудня 2022 року.

28 січня 2023 року під час забирання особистих речей де була присутня ОСОБА_7 , яка діє на підставі доручення в інтереси ОСОБА_8 та має право представляти інтереси в усіх державних органах, щодо розпорядження земельною ділянкою та будинком з правом продажу.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 перебував в офіційному шлюбі з ОСОБА_9 . Від шлюбу спільних дітей не мали, але ОСОБА_9 мала дитину - ОСОБА_10 від попереднього шлюбу. Під час спільного проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_6 придбали собі садовий будинок, земельну ділянку з кадастровим номером :01:051:0147 під нього та оформили всі документи на ОСОБА_8 , так як останній є чоловіком ОСОБА_10 . Після чого вказане майно, а саме: садовий будинок та земельну ділянку згідно договорів дарування, ОСОБА_8 подарував ОСОБА_9

26 грудня 2018 року ОСОБА_9 померла та ОСОБА_6 і ОСОБА_10 вступили в спадщину, а саме на земельну ділянку та садовий будинок.

20 грудня 2022 року ОСОБА_6 помер.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_8 згідно договору купівлі продажу від 04 липня 2006 року придбав садовий будинок АДРЕСА_2 .

В подальшому садовий будинок АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 подарував ОСОБА_9 , що підтверджує договір дарування №1201 від 23 серпня 2011 року, таким чином ОСОБА_8 позбувся права власності на вищевказане майно.

Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/3529/23 від 15 березня 2023 року було отримано тимчасовий доступ та вилучено оригінали договору дарування садового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером :01:051:0147. Згідно даних договорів ОСОБА_8 вищевказане майно подарував ОСОБА_9 .

В подальшому згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/3522/23 від 15 березня 2023 року було отримано тимчасовий доступ до оригіналів документів підставою яких стало видача дублікату договору купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:051:0147. Згідно отриманих документів підставою видачі дублікату договору купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:051:0147 є заява ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання додала до даної заяви довіреність ОСОБА_8 , який її уповноважує представляти його інтереси в державних та інших установах.

В подальшому 17 січня 2023 року ОСОБА_7 звернулась до Державного реєстратора Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області з заявою та довіреністю, щодо оформлення земельної ділянки з кадастровим номером :01:051:0147 на ім`я ОСОБА_8 , де цього дня Державним реєстратором було зареєстровано та внесено у відповідну базу власника земельної ділянки з кадастровим номером :01:051:0147, як ОСОБА_8 .

На підставі викладеного вбачається, що ОСОБА_8 не маючи жодних підстав та права на земельну ділянку з кадастровим номером :01:051:0147 та садовий будинок АДРЕСА_2 надає довіреність.

В подальшому в ході моніторингу соціальної мережі Інтернет встановлено, що садовий будинок АДРЕСА_2 та земельна ділянка з кадастровим номером :01:051:0147 виставлено на продаж, тобто з вищевказаного вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на підставі сумнівних документів отримали право на садовий будинок АДРЕСА_2 та земельна ділянка з кадастровим номером :01:051:0147.

Садовий будинок АДРЕСА_2 та земельна ділянка з кадастровим номером :01:051:0147 у відповідності до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у вказаній статті та необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаного речового доказу.

На підставі вищевикладеного, прокурор просив накласти арешт на садовий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку з кадастровим номером :01:051:0147 з встановленням заборони відчуження, користування та розпорядження на вказане майно.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити клопотання в повному обсязі.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Судом встановлено, що сектором дізнання відділення поліції №1 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення зареєстрованого 01 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України щодо можливої підробки документів.

Як вбачається з поданого клопотання, в рамках даного кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на на садовий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку з кадастровим номером :01:051:0147, оскільки вказане майно у відповідності до ст. 98 КПК України визнане речовими доказами у даному кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у вказаній статті та необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаного речового доказу.

Так, слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити, оскільки прокурор не довів необхідність накладення арешту на зазначене вище майно та, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до перетворення, відчуження майна.

Так, хоча в клопотанні прокурор вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного і мети накладення арешту на майно.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання.

Більш того, у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, а це, в свою чергу, підтверджує, що у цій справі орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Враховуючи зазначене, а також те, що в матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що зазначене в клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення, то на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

На підставі вищевикладеного, клопотання про накладення арешту на майно задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000038 від 01 лютого 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11