Справа № 752/4523/24
Провадження №: 1-кп/752/1587/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2024 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003447 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чабани, Києво-Святошинського району, Київської області, громадянина України, має середню освіту, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

встановив:

ОСОБА_3 18.10.2023 року близько 19 год. 40 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у темний час доби, по сухому, чистому, асфальтобетонному дорожньому покритті, яке освітлюється міським електроосвітленням, правої крайньої смуги руху проспекту Голосіївського в напрямку до провулку Коломийського в м. Києві біля будинку № 112, порушуючи вимоги п. 2.3(б), та 18.1 ПДР України, проявив неуважність, своєчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_7 , не зменшив швидкість, не зупинився та не надав дорогу пішоходу, в результаті чого виїхав на вищевказаний перехід, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який мав намір перейти проїзну частину зліва направо відносно його напрямку руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, а саме: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, субарахноїдального крововиливу, переломів лівої виличної кістки та нижньоїщелепної ділянок.

Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимогам п.п. 2.3(б) та 18.1 ПДР України.

Порушення водієм ОСОБА_3 пунктів п.п. 2.3(б) та 18.1 ПДР України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в суді обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що в той день приблизно о 19 год. рухався на автомобілі «Volkswagen» моделі «Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 по проспекту Голосіївському в м. Києві зі швидкістю приблизно 30 км/год та побачив, що біля тротуару по напрямку руху з права поруч з пішохідним переходом стоїть ОСОБА_7 , який дивився в інший бік, а саме в праву сторону. Вказав, що дорога освітлювалась і він все бачив нормально: перед ним ще їхало легкове авто темного кольору, водій якого не гальмував. ОСОБА_7 побачив ще за 20-30 метрів. Від тротуару до його машини була відстань приблизно 1 метр. Вказав, що проїжджаючи перетнув пішохідний перехід, а коли його колеса були вже в кінці білої лінії «зебри», потерпілий нахилився і збив головою дзеркало машини. Дзеркало «не виходило» на пішохідну зону. Після удару до зупинки проїхав 5-10 метрів, а потім з`їхав на тротуар. Вважає, що потерпілий за одну секунду нахилився в бік його авто, а тому не вважає себе винним. Цивільний позов не визнає, потерпілому шкоду не відшкодував. В судових дебатах вказав, що не винуватий, оскільки пішохід був не на переході, а на тротуарі і хитався.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим, суд, дослідивши зібрані у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ в даному провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності і в сукупності з точки зору достатності та взаємозв"язку, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у вироку суду.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні, який вказав, що з обвинуваченим не знайомий. Також показав, що веде здоровий спосіб життя, проблем із зором чи слухом у нього немає. 18.10.2023 року приблизно о 19 год. 30 хв. в АДРЕСА_3 , будучи тверезим направлявся з роботи додому: перейшов дорогу основну, спустився сходами і стояв на бордюрі біля пішоходного переходу, маючи намір перейти дорогу, чекав, щоб всі машини проїхали. Вказав, що автомобілів було багато і з двох сторін, рухались вони зі швидкістю приблизно 30-40 км/год. На дорозі було освітлення, видимість в той день була десь 100 метрів і все було видно. Вказав, що був на тротуарі, стояв від бордюру 10-15 см, на дорозі була розмітка і знак, але він на дорогу не виходив. Вказав, що дивився по сторонам, оскільки машини їхали та не зупинялись. Потім прокинувся в лікарні, йому повідомили, що його збило авто «Volkswagen Transporter» і він втратив свідомість. Був без тями 3 доби. В лікарні був десь 5-6 днів, а потім його виписали під нагляд невролога. Зазначив, що в нього був розбитий зуб, надірвано вухо та перелом нижньої лівої щелепи. Позов цивільний підтримав в повному обсязі та вказав, що кошти витрачав на ліки, поїздки до лікаря та консультації. Після ДТП почав заїкатись та має наразі проблеми з навчанням через погіршення пам`яті.

Вказані показання потерпілого, зокрема, з приводу його наміру перейти дорогу по пішоходному переходу, в повній мірі узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 . Останній під час допиту в судовому засіданні показав, що обвинуваченого бачив 1 раз, потерпілого не знає. Ніяких стосунків з потерпілим та обвинуваченим не має. Вказав, що в той день їхав на мотоциклі в бік ВДНГ по Голосіївському проспекту. Освітлення було гарним, фари автомобілів були включені, в тому числі у авто «Volkswagen Transporter». Видимість пішохідного переходу була не обмежена. Побачив пішохода ОСОБА_7 , приблизно за 20 метрів, останній стояв зліва від нього та мав намір пепрейти дорогу, тому він надав йому дорогу, а з іншого боку в цей момент на зустріч зі швидкістю приблизно 40 км/год їхав «Volkswagen Transporter». Зазначив, що потерпілий від нього стояв зліва на бордюрі, кроків не робив, не ставав на зебру, а зробив корпусом нахил з метою почати перехід дороги і в цей момент авто «Volkswagen Transporter» його зачепило дзеркалом та боковою рамкою. Водій авто «Volkswagen Transporter» їхав ближче до бордюру приблизно 10 см. Вказує, що обвинувачений міг побачити потерпілого та повинен був зупинитись. Після ДТП автомобіль поїхав далі, він побіг за ним, щоб сфотографувати номер. Тоді авто почало потроху гальмувати і коли він майже добіг, з авто вийшов водій.

Показання потерпілого та свідка ОСОБА_10 щодо місця знаходження потерпілого та обставин наїзду автомобіля на потерпілого узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_11 , яка є матір"ю обвинуваченого.

Так, остання, крім іншого, показала, що обвинувачений є її сином, а потерпілого вона не знає. 18.10.2023 року після 18 год. разом з сином ОСОБА_3 , знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на авто «Volkswagen» моделі «Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 в своїй смузі їхали в бік центру по Голосіївському проспекту. За кермом був ОСОБА_3 , поряд сиділа вона і позаду знайомі. Вказала, що по дорозі був затор, вони їхали повільно, як вона приблизно за 15 метрів побачила на бровці потерпілого, коли вони проїжджали повз нього, він нахилився і, авто зачепило його дзеркалом і він впав, після чого викликали поліцію та швидку, яка забрала потерпілого.

Крім вказаних показань, вина обвинуваченого підтверджується і даними, що містяться в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.10.2023 року (т. 1 а.с. 83-91), схемі місця ДТП (т. 1 а.с. 92) та ілюстративній таблиці до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (т. 1 а.с. 93-95), у яких відображено місце наїзду, характер та локалізація пошкоджень на автомобілі «Volkswagen Transporter», сліди бурого кольору на проїзній частині після наїзду, що підтверджує обставини вчинення злочину, викладені у обвинувальному акті та вироку суду;

даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 08.01.2024 року (т. 1 а.с. 125-127), з додатком до нього план-схемою (т. 1 а.с. 128), DVD-R диском (т. 1 а.с. 129), що був переглянутий в судовому засіданні та ілюстративною таблицею (т. 1 а.с. 130), з яких вбачається, що слідчий слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 за участю свідка ОСОБА_15 та двох понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , під час слідчого експерименту встановив, що погодні умови, дорожня обстановка під час слідчого експерименту відповідають тим, які були на момент ДТП; відстань від переднього правого колеса автомобіля марки «Volkswagen Transporter» до правого краю проїзної частини становить 0,7 м та відстань від заднього правого колеса до правого краю проїзної частини становить 0,7 м; місце розташування пішохода в момент його виявлення становить 0,1 м до правого краю проїзної частини та 3,7 м до лівого краю дорожньої розмітки пішохідний перехід. З даних також вбачається, що свідок ОСОБА_15 відтворив рухи пішохода (хитання), яке він спостерігав в салоні автомобіля до ДТП і вказане хитання пішохода характеризується нахилами тулуба вперед-назад, при цьому голова пішохода була повернута в протилежному напрямку від автомобіля. З даних вбачається, що свідок ОСОБА_15 не міг вказати місця перетину та траєкторію руху пішохода, оскільки пішохід в результаті нахилу вперед контактував з правою бічною частиною автомобіля, і як пішохід виконував крок - ОСОБА_15 не бачив, лише нахил корпусу вперед. З даних також вбачається, що було встановлено швидкість руху автомобіля марки «Volkswagen Transporter», яка була в момент ДТП (відстань в 33,8 м, середній час становить 4,4 с). Також встановлено, що відстань, на якій водій автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 міг побачити пішохода, який хитався, на тротуарі складає 27,4 метра;

даними, що містяться у висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України ОСОБА_18 №СЕ-19/111-23/64048-ІТ від 22.01.2024 (т. 1 а.с. 138-143), з яких вбачається, що на момент огляду автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина знаходяться в працездатному стані. Виявлено невідповідність ходової частини вимогам п. 31.4.5.г ПДР України; виявлена невідповідність ходової частини автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 вимогам пункту 31.4.5.г ПДР України виникла перед настанням ДТП; виявлену невідповідність ходової частини автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 вимогам п. 31.4.5.г ПДР України, водій міг виявити перед початком експлуатації автомобіля;

даними, що містяться у висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України ОСОБА_19 №СЕ-19/111-24/7620-ІТ від 13.02.2024 (т. 1 а.с. 153-156), з яких вбачається, що в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2, 18.1 ПДР України; в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається та вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 ПДР України; в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п. 18.1 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням досліджуваної ДТП.

Вказані вище докази у своїй сукупності, як вже зазначено судом вище, підтверджують обставини вчинення злочину та винуватість ОСОБА_3 у його вчиненні за обставин, викладених у обвинувальному акті та вироку суду. Твердження захисника про те, що пішохід стояв на тротуарі і він був за межами пішохідного переходу, а тому ОСОБА_3 не міг порушити п. 18.1 ПДР України є безпідставними, оскільки відповідно до вимог вищевказного пункту ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, повинен зменшити швидкість, а у разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека. Із наведених вище показань потерпілого, свідків та і самого обвинуваченого, вбачається, що потерпілий, перебуваючи біля пішоходного переходу, мав намір здійснити перехід дороги відповідно до вимог ПДР України і водії мали можливість його бачити та повинні були надати дорогу йому, зокрема, що і зробив свідок ОСОБА_10 . Проте обвинувачений ОСОБА_3 , виявивши пішохода, який мав намір перейти дорогу, про що, зокрема, свідчать і показання всіх щодо здійснення потерпілим нахилу корпусом вперед, не пригальмував, не зупинив транспортний засіб, не надавши перевагу пішоходу, а в порушення вимог п. 18.1 ПДР України продовжив рух, в результаті чого і відбулось зіткнення та настали наслідки.

Твердження обвинуваченого та свідка ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , про те, що потерпілий хитався і тому зачепив автомобіль, враховуючи дані схеми з місця пригоди, механізм зіткнення між автомобілем та пішоходом є технічно не спроможніми. Крім того, свідок ОСОБА_20 є матір"ю обвинуваченого, свідок ОСОБА_15 - гарним знайомим родини, що викликає сумніви у їх показаннях, такі їх показання суд вважає такими, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_3 .

Натомість у свідка ОСОБА_10 , який не знайомий ні з обвинуваченим, ні з потерпілим, і який був безпосереднім очевидцем подій, немає жодних підстав надавати суду неправдиві показання чи показання, спрямовані на здійснення наклепу на обвинуваченого чи потерпілого. Крім того, показання свідка ОСОБА_21 узгоджуються з даними схеми з місця пригоди, механізмом зіткнення, що відбулось між автомобілем та пішоходом.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується і даними, що містяться у висновку КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.10.2023 року (т. 1 а.с. 80), відповідно до якого ОСОБА_3 18.10.2023 року о 23 год. 15 хв. в стані сп`яніння не перебував;

даними, що містяться у висновку КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.10.2023 року (т. 1 а.с. 81), відповідно до якого ОСОБА_7 18.10.2023 року о 22 год. 50 хв. в стані сп`яніння не перебував;

даними, що містяться в довідці КНП «Київська міська клінічна лікарня №17» №656 від 18.10.2023 року (т. 1 а.с. 98), з яких вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19.10.2023 року було поставлено діагноз: «ЗЧМТ. Забій головного мозку. Травматичний САК. Перелом вуличної дуги зліва зі зміщенням. Перелом тіла нижньої щелепи зліва. Забійні рани голови.»;

даними, що містяться в карті виїзду швидкої медичної допомоги КНП "Центр ЕМД та МК" №5726 від 18.10.2023 року (т. 1 а.с. 101), з яких вбачається, що за попереднім діагнозом під час ДТП, яка трапилась 18.10.2023 року, ОСОБА_7 отримав ЗЧМТ, відкриту рану потиличної ділянки голови, ЗТГК, ЗТЖ;

даними, що містяться в протоколі мультиспіральної комп`ютерної томографії від 13.11.2023 року (т. 1 а.с. 110), з яких вбачається, що 13.11.2023 року під час СКТ головного мозку ОСОБА_7 , лікарем ОСОБА_22 було зроблено висновок, про те, що у ОСОБА_7 є КТ-ознаки неконсолідованого перелому нижньої щелепи та консолідуючого перелому виличної дуги ліворуч, помірного катарального полісинуситу (менш виражено); вогнищ патологічної щільності паренхіми головного мозку на момент дослідження не виявлено; у порівнянні з МСКТ Dicom-архівами від 18.10. та 19.10.2023 року - позитивна динаміка;

даними, що містяться у виписці із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Київська міська клінічна лікарня №17» №480-656 від 24.10.2023 року (т. 1 а.с. 111), з яких вбачається, що ОСОБА_7 доставлений 18.10.2023 року у стані середнього ступеня тяжкості, пішохід збитий авто. З даних також вбачається, що ОСОБА_7 поставлено діагноз: «закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку. Травматичний субарахноідальний крововилив. Перелом виличної кістки ліворуч зі зміщенням, перелом н/щелепи ліворуч. Забійні рани правої завушної ділянки, лівої виличної ділянки, нижньощелепної ділянки. Параорбітальна гематома з двох сторін. Забій м`яких тканин голови та шиї, забої верхніх та нижніх кінцівок»;

даними, що містяться у висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_23 №042-2138-2023 (т. 1 а.с. 116-121), відповідно до яких, після подій 18.10.2023 року у ОСОБА_7 мала місце закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, субарахноїдального крововиливу, переломів лівої виличної кістки та нижньої щелепи зліва, забійних ран правої завушної, лівої виличної та нижньощелепної ділянок; локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого (их) предмета (ів), могли утворитись в термін 18.10.2023 року при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом). З даних вбачається, що між подіями транспортної травми від 18.10.2023 року та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_7 є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Морфологічні властивості виявлених переломів дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток так і відновлення їх функції буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості, вказана закрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Наявні у справі інші документи, зокрема: постанови прокурорів, витяг з ЄРДР, доручення слідчих, повідомлення слідчих, постанови слідчих, рапорти, листи слідчих, запити слідчих, супровідний лист КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва» виконавчого органу КМР (КМДА) від 19.12.2023 року, клопотання слідчого, ухвала про тимчасовий доступ до речей і документів, протокол тимчасового доступу до речей і документів, опис речей і документів з DVD-R диском, диск ТОВ «Сучасні діагностичні системи», супровідний лист Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_24 від 21.12.2023 року, заява потерпілого, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки, розписка, супровідний лист з КНДЕКЦ МВС України від 30.11.2023 року, клопотання експерта, супровідний лист з КНДЕКЦ МВС України від 22.01.2024 року, довідки про витрати на проведення експертизи, супровідний лист з КНДЕКЦ МВС України від 14.02.2024 року, повідомлення про підозру, протокол роз`яснення права на захист, повідомлення про відкриття сторонами кримінального провадження, протокол про надання доступу до матеріалів, не є доказами на підтвердження чи спростування вини обвинуваченого чи інших даних, передбачених ст. 91 КПК України, а містять в собі дані процесуального характеру і мають значення для суду при вирішенні питань щодо процесуальних витрат, заходів забезпечення та визнання допустимими тих чи інших доказів.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до нетяжких злочинів, обставини вчинення злочину, зокрема, щодо обставин та причин виникнення ДТП, викладених у обвинувальному акті, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання та реєстрації, характеризується негативно, одружений, має батьків пенсіонерів, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває під наглядом у лікаря-нарколога з 11.09.2006 року з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин. Синдром залежності», страждає на тяжке хронічне захворювання, та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити основне покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст.286 КК України.

На думку суду, призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових проступків та злочинів.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000 грн. та витрат на професійну правову допомогу слід задовольнити частково.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування, враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Крім того, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з цим, як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатній для розумного задоволення потреб особи, якій кримінальним правопорушенням завдано таку шкоду, при визначенні розміру відповідного відшкодування суд, керується принципами рівності, поміркованості, розумності і справедливості, приймає до уваги обставини вчинення злочину, ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому ним злочині, характер та обсяг душевних і фізичних страждань потерпілого ОСОБА_7 , а саме те, що у зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень із знівеченим обличчям, у ОСОБА_7 порушено звичний спосіб життя через стаціонарне лікування, погіршилось навчання в університеті, адже стало складно розумово працювати через постійні головні болі, і приходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, завданої обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 становить 40000,00 грн., тому його позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду у зазначеному вище розмірі.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Крім того, відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи те, що суду не надано представником потерпілого чи потерпілим документального підтвердження витрат на правову допомогу, розрахунку таких витрат, а також відсутність заяви, передбаченої ст. 246 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу.

У зв"язку з тим, що ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не обирався, з метою забезпечення виконання вироку суду, яким призначено реальний вид покарання, суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою та продовжити утримувати його в Київскому СІЗО, де останній знаходиться на момент проголошення вироку у зв"язку із раніше обраним запобіжним заходом у виді тримання під вартою в рамках іншого кримінального провадження відносно, зокрема, і ОСОБА_3 .

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат вирішити відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому основне покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Строк покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі обчислювати з 30.04.2024 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_3 задовольнити частково в частині моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) 40000 гривень (сорок тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі:

автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів, за адресою: АДРЕСА_5 - повернути власнику ОСОБА_25 .

Стягнути із ОСОБА_3 документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 2672,00 грн., 3029,12 грн. на користь держави.

Обрати ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його тримання в Київському СІЗО.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1