ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/7057/23 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1115/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.186 КК України
УХВАЛА

Іменем України

25 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженець м. Джалілабад, Азербайджан, громадянин України, українець, з середньою освітою, неодружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:

- 06.08.2013 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 06.09.2013 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 30.10.2013 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 10.12.2013 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 21.11.2016 року звільнений з Холодногірської виправної колонії Харківської області (№18) умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 19 днів,

- 30.01.2018 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 04.01.2019 за відбуттям покарання,

-20.01.2020 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 08.09.2020 до 4 років позбавлення волі, звільнився 25.08.2023 за відбуттям строку покарання;

засуджений за ч. 4 ст. 186 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , 13.10.2023, близько 15 год. 08 хв., достеменно знаючи про те, що в Україні введений військовий стан, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (остання редакція від 10.09.2022) , знаходився за адресою: м. Харків, вул. Академіка Богомольця, 1, біля відділення банку «Ощадбанк», де помітив раніше йому незнайомого чоловіка похилого віку ОСОБА_9 , який попрохав ОСОБА_8 допомогти провести операцію по замовленню видачі готівкових грошових коштів з його банківської картки в банкоматі «Ощадбанк», що знаходиться за вказаною адресою, на що останній погодився.

Саме в той час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння грошовими коштами, належними ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив, 13.10.2023 о 15 год. 12 хв. допоміг потерпілому ОСОБА_9 виконати операцію по замовленню видачі готівкових грошових коштів з картки останнього у банкоматі «Ощадбанк», розташованому за вищевказаною адресою, у розмірі 4700 грн., а потім, дочекавшись виходу замовлених потерпілим ОСОБА_9 грошових коштів з купюроприймача банкомату «Ощадбанк», рукою взяв грошові кошти у розмірі 4700 грн., належні потерпілому ОСОБА_9 та поклав до кишені брюк.

Після чого ОСОБА_8 допоміг потерпілому ОСОБА_9 спуститися по сходах від банкомату, а останній, в свою чергу, прохав ОСОБА_8 повернути належні йому грошові кошти в сумі 4700 грн., які були отримані з купюроприймача банкомату, однак ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, не відреагувавши на прохання потерпілого, відкрито заволодів вищевказаною сумою грошових коштів, належних ОСОБА_9 .

Надалі, потерпілий ОСОБА_9 схопив за куртку ОСОБА_8 та наказав останньому негайно віддати належні йому вищевказані грошові кошти в сумі 4700 грн., на що ОСОБА_8 , використовуючи свою фізичну перевагу над чоловіком похилого віку, відштовхнув ОСОБА_9 , чим застосував насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, від вказаного поштовху ОСОБА_9 впав на землю та відчув фізичний біль, а ОСОБА_8 побіг у невідомому напрямку.

Після цього, ОСОБА_8 , звернувши на свою користь вказані грошові кошти, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 4700 грн.

Прокурор, ще до початку апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити та зменшити призначене покарання з 8 років до 7 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі зі зміненими доводами захисник просить вирок змінити та призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційні скарги зі зміненими доводами, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме грабіж-відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого.

Так, судом враховано, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, однак перебуває на обліку в КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №16» із діагнозом: психічне захворювання в формі легкої розумової відсталості з порушеними формами поведінки, інвалідності чи тяжких захворювань не має, неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований.

Висновком судово-психіатричного експерта №283 від 13.11.2023 підтверджується, що ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості з порушеними формами поведінки. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 перебував в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд не встановив, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, це вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Санкція статті за якою обвинуваченого визнано винним передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за кримінальне правопорушення, вчинене в умовах воєнного стану.

Отже, апеляційне прохання захисника про пом`якшення призначеного покарання належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер який не має правового підґрунтя для будь-якого пом`якшення покарання за злочин, вчинений обвинуваченим.

Тож, приймаючи рішення щодо призначення покарання, суд першої інстанції дотримався існуючих правових позицій з цього приводу та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних вимог захисника про пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді