ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02.04.2024 року в кримінальному провадженні №0000012 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рубіжне, Луганської області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, внутрішньо переміщеної особи, розлученої, маючої на утриманні одну малолітню дитину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02.04.2024 року ОСОБА_6 , визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та їй призначено покарання у виді сімдесяти годин громадських робіт.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 та стягнуто з ОСОБА_6 у відшкодування завданої моральної шкоди 2000 гривень.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 18.01.2024 року приблизно о 17.00 год., перебуваючи на третьому поверсі гуртожитку Кіцманського технікуму Подільського державного аграрно-технічного університету, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , вчинила словесний конфлікт із ОСОБА_8 , під час якого, діючи умисно, протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла один удар долонею своєї правої руки в ділянку носа потерпілої ОСОБА_8 . Не припиняючи свої протиправні дії, нанесла ще два удари долонею руки по лівій щоці, чим спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді синця в ділянці спинки носа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

На вказаний вирок суду обвинувачена ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просила його змінити в частині призначеного покарання та залишити без задоволення цивільний позов потерпілої.

Вказувала, що вона повністю визнала свою вину у вчиненому, щиро розкаялася, однак судом першої інстанції не було враховано ряд обставин, які істотно могли вплинути на призначене їй покарання. Так, вона вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.

Вважає, що судом їй призначено надто суворе покарання та неправильно задоволено цивільний позов.

Зазначала, що судом не враховано той факт, що потерпіла ОСОБА_8 вчинила щодо неї кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України і завдані збитки їй не відшкодувала.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, потерпілу ОСОБА_8 та її представника в режимі відеоконференції, які просили відмовити в задоволенні вимог обвинуваченої, прокурора, який просив частково задовольнити вимоги апелянта і призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Дослідження доказів в судовому засіданні здійснювалось на підставі ст. 349 ч.3 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, є правильними, ніким не оспорено, а тому, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів не перевіряє вирок суду в цій частині.

Що стосується доводів апелянта щодо призначеного їй покарання у виді громадських робіт, яке вона вважає суворим, то колегія суддів визнає їх слушними.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, крім громадських та виправних робіт, передбачений більш м`який вид покарання, такий як штраф.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій її щире каяття, яка висловила критичну оцінку своєї поведінки, повне визнання вини, активне сприяння у розкритті кримінального проступку.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченій судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

При цьому судом не наведено достатніх й переконливих доводів про неможливість й недоцільність призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу. Посилання суду на відсутність доходу у обвинуваченої спростовуються її доводами про те, що вона отримує допомогу від держави та має можливість сплатити штраф.

Крім того, призначаючи покарання обвинуваченій, суд першої інстанції не врахував попередні стосунки між обвинуваченою та потерпілою, яка судом визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, щодо потерпілої та завдані збитки тій не відшкодувала.

Ці дані, а також пом`якшуючі покарання обставини, які наведені у вироку суду, дають підстави вважати, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді штрафу. Таке покарання буде законним, справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої і запобігання вчиненню нею та іншими особами подібних нових правопорушень.

Також колегія суддів вважає частково обґрунтованими вимоги апелянта в частині визначення розміру заподіяної потерпілій моральної шкоди.

Згідно з приписами ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За приписами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

При цьому, метою стягнення моральної шкоди є відшкодування втрат, яких потерпіла особа зазнала в минулому у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї іншої особи.

При визначенні розміру морального відшкодування суд не повній мірі врахував обставини вчинення кримінального проступку ОСОБА_6 , яка є потерпілою в іншому кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 , її матеріальний стан, те, що вона є внутрішньо переміщеною особою та має на утриманні малолітню дитину.

А тому колегія суддів вважає, що цивільний позов потерпілої необхідно задовольнити частково, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_6 умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження у виді синця на спинці носа, колегія суддів вважає, що такими діями останній було заподіяно моральну шкоду у виді фізичного болю та страждань.

Відповідно до п.1, п. 3 ч.1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, зменшення сум, які підлягають стягненню.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини провадження, але призначив надто суворе покарання обвинуваченій та неправильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначення обвинуваченій покарання та відшкодування моральної шкоди потерпілій необхідно змінити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначення покарання та стягнення моральної шкоди з обвинуваченої на користь потерпілої ОСОБА_8 змінити.

Призначити ОСОБА_6 за ст. 125 ч.1 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 у відшкодування завданої моральної шкоди 1000 гривень.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3