ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3467/23 Номер провадження 11-кп/814/1258/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

представника колонії - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 12 січня 2024,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені подання начальника державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біляки Семенівського району Полтавської області, громадянина Україїни, із середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 за п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, на 15 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна.

Таке рішення суд мотивував тим, що згідно з матеріалами кримінального провадження у поведінці засудженого спостерігаються позитивні тенденції, проте за весь період відбування покарання він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки має 5 стягнень, відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину та має непогашену заборгованість за вироком місцевого суду.

У поданій апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Свої вимоги мотивує тим, що суд безпідставно взяв до уваги стягнення, застосовані до засудженого, оскільки вони погашені у встановленому законом порядку. Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_8 має 28 заохочень, позитивно характеризується за місцем відбування покарання, працює, за період відбування покарання здобув повну загальну середню освіту у комунальному закладі «Полтавська вечірня (змінна) школа №1 Полтавської міської ради Полтавської області» при установі та закінчив Полтавський навчальний центр №64 при установі та здобув професію «Кухар». Також за заявою засудженого було відшкодовано процесуальні витрати за вироком місцевого суду. Інші документи про наявну заборгованість за вироком до установи не надходили, потерпіла по справі померла у 2013 році, тому ОСОБА_8 не має можливості відшкодувати шкоду, оскільки не знає, яким чином це зробити.

Просить взяти до уваги, що матеріали, які характеризують особу засудженого, підтверджують, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, засудженого та захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженого від відбування покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

За змістом положень п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 за п.6 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, на 15 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.01.2016 зараховано у строк покарання період попереднього ув?язнення з 01.05.2010 по 06.12.2010 із розрахунку один день попереднього ув?язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

ОСОБА_8 покарання відбуває з 01.05.2010 та на момент звернення до суду із заявою відбув не менше трьох чвертей строку покарання та має право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання засудженого 23.09.2024.

З характеристики вбачається, що засуджений за час перебування в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 28.12.2010 відбуває покарання у Державній установі «Полтавська виправна колонія (№64)», де отримав 28 заохочень, а також 5 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку.

На теперішній час працює днювальним на відділенні установи. Дотримується правомірних відносин з працівниками установи, позитивних з іншими засудженими та доброзичливих з родиною.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта».

Рішенням комісії державної установи від 01.04.2017 відповідно до ст. 81 КК України, засудженому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому, що не досяг належного ступеню виправлення.

Рішенням комісії державної установи від 01.10.2019 відповідно до ст. 82 КК України, засудженому відмовлено у заміні покарання більш м?яким.

Рішенням комісії державної установи від 04.01.2021 відповідно до ст. 81 КК України, засудженому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому, що не досяг належного ступеню виправлення.

За вироком суду вину визнає. Має позов на суму 59 516 грн. 98 коп. Виконавчі документи на адресу установи не надходили. На підставі заяви утримано 4 284 грн. 65 коп. судових витрат.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі, 5 стягнень, які мав засуджений, на теперішній час погашені у встановленому законом порядку. ОСОБА_8 має 28 заохочень, на теперішній час позитивно характеризується за місцем відбування покарання, працює, за період відбування покарання здобув повну загальну середню освіту у комунальному закладі «Полтавська вечірня (змінна) школа №1 Полтавської міської ради Полтавської області» при установі та закінчив Полтавський навчальний центр №64 при установі та здобув професію «Кухар». Також за заявою засудженого було відшкодовано процесуальні витрати за вироком місцевого суду. Проте зазначені у апеляційній скарзі доводи не є беззаперечними доказами того, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, протягом усього строку відбування покарання ОСОБА_8 не завжди працював та характеризувався позитивно, у зв?язку з чим, рішеннями комісії засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке, та у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому що не досяг належного ступеню виправлення, зазначене вказує на нестабільну поведінку та свідчить про недосягнення ОСОБА_8 такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Крім того, суд врахував, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину та має непогашену заборгованість за вироком суду.

Всупереч доводам захисника, суд першої інстанції належним чином врахував усі обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 12 січня 2024, щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4