ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0003293 від 11.11.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 достовірно знаючи, що згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на території України в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений, у тому числі Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України Законом № 3275-ІХ від 27.07.2023 з 18.08.2023 на 90 діб, вчинив відкрите викрадення чужого майна за наступних обставин.

Так, 10.11.2023 приблизно о 18 години 30 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), ОСОБА_4 , перебуваючи на території вокзалу залізничної станції «Фастів-1», помітив ОСОБА_6 , що стояла поруч із Київською платформою з південної сторони вокзалу, тримаючи у руках мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Note 9 Pro» бірюзового кольору у чохлі фіолетового кольору. У зв`язку з цим у нього виник протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи, що його дії будуть відкритими, ОСОБА_4 , підійшовши ззаду до ОСОБА_6 та, обійшовши її з лівої сторони, вихопив з рук належний їй мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Note 9 Pro» бірюзового кольору у чохлі фіолетового кольору та одразу побіг у протилежному напрямку від ОСОБА_6 , залишивши місце вчинення злочину та розпорядившись відкрито викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 4899 гривень 30 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив грабіж в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та надав суду наступні показання.

10 листопада 2023 року він йшов додому та побачив на пероні потерпілу ОСОБА_7 , яка спілкувалась по мобільному телефону, обійшов її ззаду та вихопив в неї з руки телефон та втік. На наступний день, поїхав до міста Київ на радіо базар «Караваєві дачі», де продав викрадений телефон за 1000 тисячу гривень.

Свій вчинок пояснив потребою коштів для лікування дитини та відсутністю заробітку.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 надала суду наступні показання.

Ввечері 10 листопада 2023 року вона чекала свого чоловіка на пероні залізничного вокзалу станції Фастів, та, тримаючи в руках мобільний телефон, переписувалась з чоловіком. Зненацька до неї з лівої сторони підбіг незнайомець, одягнений у чорні штани та чорну кофту з капюшоном, та вирвав з рук телефон і побіг у напрямку підземного переходу. Вона намагалась наздогнати обвинуваченого, але не змогла, а коли зустріла чоловіка з електрички, то він одразу зателефонував у поліцію та повідомив про викрадення мобільного телефону. ОСОБА_6 додала, що після викрадення було знайдено сім-карту та карту пам`яті, за телефон обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував їй 14 тисяч гривень.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надавав суду наступні показання.

На початку зими 2023 року до нього прийшов переночувати його товариш ОСОБА_9 , в якого при собі було 2 телефони і він запропонував свідку поїхати на наступний день у місто Київ та продати один із цих телефонів. Свідок спочатку погодився, але в подальшому передумав. Свідок додав, що ОСОБА_10 залишив в нього вдома сім-карту від вказаного телефону, яку пізніше було вилучено працівниками поліції.

Крім наведених вище доказів судом були досліджені також і письмові докази, надані стороною обвинувачення, відповідно до яких встановлено наступне.

Згідно з витягом з ЄРДР від 11.11.2023 року 10.11.2023 близько 18 години 30 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), ОСОБА_4 , перебуваючи на території вокзалу залізничної станції «Фастів-1» помітив ОСОБА_6 , що стояла поруч із Київською платформою з південної сторони вокзалу, тримаючи у руках мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Note 9 Pro» бірюзового кольору у чохлі фіолетового кольору, після чого у нього виник протиправний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , розуміючи, що його дії будуть відкритими, підійшовши ззаду до ОСОБА_6 та обійшовши її з лівої сторони, вихопив з рук належний їй мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Note 9 Pro» бірюзового кольору у чохлі фіолетового кольору та одразу побіг у протилежному напрямку від ОСОБА_6 . Тим самим покинувши місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди. Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно з рапортом від 10.11.2023 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 10.11.2023 року о 19 год. 01 год. за адресою: м. Фастів, вул. Невідома, на вокзалі щойно біля переходу на вокзалі невідомий чоловік у дружини заявника з рук вирвав телефон «Redmi» у фіолетовому чохлі, вік не вказав, низького зросту, одягнений у кепку, більше опис не надав. Заявник на даний час наздоганяє кривдника біля депо, просить наряд поліції, можливо більш детально опис надасть дружина. Заявник ОСОБА_11 , 1990 р.н.

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) слідчим СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 прийнято усну заяву від ОСОБА_6 такого змісту: 10.11.2023 року близько 18 год. 40 хвл. невідома особа перебуваючи за адресою: м. Фастів, вул. Шевченка (Вокзал) заволоділа мобільним телефоном марки READMI NOT 9 PRO бірюзового кольору з сім-картою life з номером НОМЕР_2 .

Згідно з протоколом огляду місця події слідчим ВРЗЗС СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 , у присутності понятих: ОСОБА_11 , ОСОБА_13 оглянуто ділянку території, яка розміщується навколо вокзалу залізничної станції Фастів-1, а саме ділянка, яка розташовується із його південної сторони. На даній території знаходиться громадянка ОСОБА_6 , яка очікувала прибуття потягу, тримаючи мобільний телефон в руках та переписувалася в месенджері «Viber". В подальшому громадянка ОСОБА_6 вказує напрямок руху невідомого громадянина, що заволодів її мобільним телефоном. До протоколу долучено фото таблицю з 5 фотозображеннями.

Згідно із заявою від 11.11.2023 громадянином ОСОБА_8 добровільно видано правникам поліції сім-карту мобільного оператора «Life».

Згідно з протоколом огляду речей слідчим відділення розслідування злочині загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_14 , за участю понятих: ОСОБА_15 .. ОСОБА_16 проведено огляд речей, добровільно виданих свідком ОСОБА_8 . Об`єктом огляду є сім-карта мобільного оператора «Life», з іншого боку мається чіп, за зовнішніми ознаками встановлено, що вона була у використанні, оскільки має потертості. Зі слів учасника огляду ОСОБА_8 дану карту залишив йому на зберігання ОСОБА_9 . Під час огляду вилучену сім-карту було встановлено в мобільний телефон для перевірки номеру та встановлено, що сім-карта «Life», номер НОМЕР_3 . Після закінченню огляду сім-карту поміщено до спец пакету № WAR 1290811. До протоколу долучено фото таблицю з 3 фотозображеннями.

Згідно з постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання сім-карту мобільного оператора «Lifecell» № НОМЕР_3 , яку поміщено до спеціального пакету № НОМЕР_4 визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області. До протоколу долучено квитанцію № 921 про прийняття речових доказів від 14.12.2023 року.

Згідно з рапортом старшого о/у СРЗПВ ВКП Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_17 під час проведення розшукових заходів за фактом звернення на спецлінію «102» громадянкою ОСОБА_6 , під час перегляду камер відео спостереження «Безпечної Київщини» було встановлено, що в даній події обґрунтовано підозрюється громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який заходить в підземний перехід станції «Фастів-1» та більш до неї не повертається. Підозрюваний попрямував до вокзалу станції «Фастів-1», де здійснив відкрите заволодіння мобільним телефоном потерпілої. До протоколу долучено носій інформації.

Згідно з рапортом старшого о/у СРЗПВ ВКП Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_17 11.11.2023 громадянина ОСОБА_4 було затримано працівниками поліції ВКП Фастівського РУП за підозрою у вчиненні відкритого заволодіння мобільним телефоном Громадянки ОСОБА_6 .

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_18 , у присутності: захисника ОСОБА_5 , за участю понятих: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , затримано підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно з постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання заступника начальника СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_21 предмет, зовні схожий на складний ніж, який поміщено до спец пакету № WAR 1161838, який передано на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області, визнано речовим доказом. До протоколу долучено квитанцію № 923 про прийняття доказів.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання старшого слідчого СВ Фастівського РУП ОСОБА_22 , у присутності понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_20 проведено для впізнання таких осіб: ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .. ОСОБА_4 , ОСОБА_26 , потерпіла заявила, що впізнає серед представлених осіб громадянина, який знаходиться перший з лівої сторони за рисами обличчя та статурою. Впізнана особа є ОСОБА_4 . До протоколу долучено фото таблицю із 4 фотозображеннями та носієм інформації.

Згідно з протоколом огляду предмета слідчого ВРЗЗС СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_27 , в присутності потерпілої ОСОБА_28 та понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 проведено огляд речей, документів: спеціального пакету WAR 1161839, до якого запаковано карту пам`яті марки «T&G micro SDHC 16 GB Y16GI31 D6HC072385, яку було вилучено у підозрюваного ОСОБА_4 , після відкриття зазначеної сім-карти було виявлено, що на даному файлі є резюме ОСОБА_29 , музика, фотографії, зроблені на мобільний телефон. До протоколу долучено фото таблицю з 19 фотозображеннями.

Згідно з постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання заступника начальника СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_21 карту пам`яті Micro SD «Т&G» об`ємом 16 гб, яку поміщено до спец пакету № WAR 1161840, яку передано на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області, визнано речовим доказом. До постанови долучено квитанцію № 922 про прийняття речових доказів.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками старшого о/у СРЗПВВКП Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_26 , у присутності понятих: ОСОБА_30 , ОСОБА_31 відбулось впізнання особи, що зображена на фото № 2 за видовженим обличчям, кольором очей, короткій стрижці з залисиною. На фотозображенні № 2 зображено громадянина ОСОБА_4 .

Згідно з ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2023 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.01.2024.

Згідно з ухвалою про арешт тимчасово вилученого майна слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області накладено арешт на карту пам`яті марки «T&G MICRO SD HC 16 GB» НОМЕР_5 , яку поміщено до спеціального пакету WAR 1161840, вилучену 11.11.2023 під час особистого обшуку у ОСОБА_4 .

Згідно з протоколом огляду речей, предметів та документів слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області, у присутності понятих: ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , проведено огляд заводського картонного коробу до мобільного телефону XIAOMI REDMI NOTE 9, встановлено, що він білого кольору прямокутної форми, на боковій частині є технічні надписи: REDMI NOTE 9 PRO TROPICAL GREEN 6 GB RAM 128 GB ROM imei НОМЕР_6 , НОМЕР_7 . До протоколу долучено фото таблицю до протоколу огляду речей, предметів та документів від 06.12.2023 року.

Згідно з постановою про призначення товарознавчої експертизи від 07.12.2023 слідчим ВРЗЗС СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_34 призначено експертизу щодо визначення ринкової вартості мобільного телефону XIAOMI REDMI NOTE 9 PRO 6|128 GB TROPICAL GREEN станом на 11.11.2023 без урахування ПДВ.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 07.12.2023 № 6179/23 встановлено, що ринкова вартість вживаного мобільного телефону XIAOMI REDMI NOTE 9 PRO 6|128GB TROPICAL GREEN, з урахуванням зносу, станом на 11.11.2023 становить 4899 грн. 30 коп. (чотири тисячі вісмут дев`яностно гривень 30 коп.) за умови, що станом на досліджувальну дату об`єкт дослідження мав якісні товарні характеристики.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту слідчим СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_34 , за участю потерпілої ОСОБА_6 , у присутності понятих: ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , проведено слідчий експеримент, під час якого на відкритій ділянці місцевості навпроти залізничної станції «Фастів-1» з південної сторони приміщення станції у вечірню пору доби при штучному освітленні потерпіла ОСОБА_6 за допомогою статиста у присутності понятих розказала та показала обставини події, що мали місце 10.11.2023 приблизно о 18 год. 3 хв. Потерпіла повідомила, що знаходилася на вищевказаній ділянці, очікуючи свого чоловіка, який повинен був приїхати електропотягом з м. Києва. Потерпіла стояла обличчям у східному напрямку, тримаючи у руках свій мобільний телефон, при цьому листуючись у месенджері зі своїм чоловіком, в цей момент підозрюваний ОСОБА_4 , знаходячись позаду потерпілої, обійшовши її з лівої сторони, вихопив мобільний телефон та побіг з ним у північному напрямку. В цей момент потерпіла через декілька секунд почала бігти за підозрюваним, але зупинилася через метрів 6-7. До протоколу долучено ілюстративну таблицю до протоколу проведення слідчого експерименту від 12.12.2023 року та носій інформації.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту слідчим СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_34 , за участю підозрюваного: ОСОБА_4 , за участю захисника: ОСОБА_5 , у присутності понятих: ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , проведено слідчий експеримент на відкритій ділянці місцевості навпроти залізничної станції «Фастів-1» з західної сторони приміщення станції у темну пору доби при штучному освітленні. Під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_4 за допомогою статиста добровільно, без примусу розказав та показав обставини події, що мала місце 10.11.2023, а саме, що він знаходився на вищевказаній ділянці та коли побачив невідому йому жінку (потерпілу), яка стояла обличчям у північну сторону із західної сторони вокзалу та тримаючи телефон у правій руці біля голови, розмовляла по ньому. Підозрюваний стоячи ззаду неї, обійшов праворуч та вихопив мобільний телефон, після чого почав бігти у північному напрямку, а жінка (потерпіла) побігла за ним. До протоколу долучено ілюстративну таблицю із фотозображенням та носій інформації.

Проаналізувавши наведене вище показання обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 , надані стороною обвинувачення письмові докази, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні повністю доведена вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 містять склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина повністю доведена під час судового розгляду належними, допустимими та достатніми доказами.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст.186 КК України за ознакою повторності, то суд звертає увагу на висновок Об`єднаної палати ККС ВС від 14 вересня 2020 року у справі № 591/4366/18.

У цьому кримінальному провадженні на розгляд Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду винесено питання про застосування норм кримінального закону, зокрема щодо можливості кваліфікувати дії особи під час постановлення вироку за кваліфікуючою ознакою «повторно» у тому випадку, коли в суді перебуває інше кримінальне провадження стосовно цієї особи, не розглянуте по суті (за обвинуваченням у вчиненні злочину, що дає підстави для такої кваліфікації), тобто за відсутності обвинувального вироку, який набрав законної сили.

Для висновку Об`єднана палата Верховного Суду враховує наступне.

Основні засади інституту множинності злочинів, зокрема окремі її форми (повторність, сукупність та рецидив) та правові наслідки регламентовано законодавцем у Розділі VII «Повторність, сукупність та рецидив кримінальних правопорушень» Загальної частині КК. Повторністю кримінальних правопорушень як формою множинності згідно з нормативним приписом ст. 32 КК визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу (ч. 1ст. 32 КК). Крім того, у ч. 3 цієї ж статті зазначено, що вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

У ст. 35 КК передбачені правові наслідки повторності, сукупності та рецидиву кримінальних правопорушень, зокрема, повторність, сукупність та рецидив кримінальних правопорушень враховуються при кваліфікації кримінальних правопорушень та призначенні покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із закону України про кримінальну відповідальність, законодавцем чітко не встановлено підходу до врахування при здійсненні кримінально-правової кваліфікації дій особи за ознакою «повторно» наявності чи відсутності факту засудження цієї особи (наявності чи відсутності судимості).

Для цього слід враховувати принцип презумпції невинуватості, закріплений у ратифікованих Верховною Радою України міжнародно-правових актах, зокрема у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини та у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Також у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві. Так, у ч. 1 ст. 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Цей конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо у тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 2 КК), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст. 7 та ч. 1 ст. 17 КПК). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.

З урахуванням зазначеного та враховуючи принцип презумпції невинуватості, а також системне тлумачення положень частин 1 та 3 ст. 32 КК, вказує на те, що сам факт вчинення злочину не вперше утворює повторність без постановлення обвинувального вироку суду стосовно особи лише у випадку, коли такий факт розслідується органом досудового слідства чи розглядається судом з іншим епізодом тотожного або однорідного злочину в одному кримінальному провадженні. Тобто лише за умов, коли суд безпосередньо досліджує докази та у вироку встановить доведеність винуватості особи одночасно за всіма епізодами кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому. Оскільки доведеність чи недоведеність вини у першому епізоді встановлюється судом і лише одночасний розгляд судом в одному кримінальному провадженні першого епізоду, що утворює повторність, і наступного, який кваліфікується як повторний.

Отже, лише за таких обставин, така форма множинності злочинів, як повторність, за відсутності обвинувального вироку суду стосовно особи за раніше вчинений злочин, якщо такі епізоди розглядаються судом в одному кримінальному провадженні, узгоджується з положеннями ст. 62 Конституції України та відповідає принципу non bis in idem.

Крім того, системне тлумачення зазначених вище норм свідчить про те, що необхідно розрізняти особливості інкримінування особі ознаки повторності в одному чи різних кримінальних провадженнях стосовно неї, зокрема: коли за наявності повторності тотожних чи однорідних злочинів така кваліфікуюча ознака інкримінується особі в одному кримінальному провадженні без постановлення обвинувального вироку стосовно першого епізоду суспільно небезпечної поведінки особи; та у різних кримінальних провадженнях, коли розгляд кримінального провадження за першим епізодом розглядається (або розслідується) в іншому кримінальному провадженні щодо тієї ж особи. При цьому основою для такого поділу є врахування принципу презумпції невинуватості особи.

Тобто у різних кримінальних провадженнях стосовно однієї і тієї ж особи підставою для кваліфікації дій особи за ознакою повторно є не факт обвинувачення її у вчиненні злочину за першим епізодом (без постановлення обвинувального вироку), а саме факт постановлення стосовно неї обвинувального вироку у іншому кримінальному провадженні за епізодом, що дає підстави кваліфікувати її дії з урахуванням повторності.

Так, у випадку, коли на момент правової оцінки судом певного діяння особи в обвинувальному вироку інші діяння цієї ж особи не одержали з боку інших судів правової оцінки, яка б дозволяла розглядати їх як елементи повторності разом з тим діянням, якому дає правову оцінку суд, він не може:

- розглядати діяння, яке є предметом його правової оцінки, як елемент повторності кримінальних правопорушень;

- взагалі вбачати у поведінці особи повторність кримінальних правопорушень.

Ця неможливість викликана тим, що у протилежному випадку суд спростовував би презумпцію невинуватості особи щодо діянь, які не були предметом судового розгляду, що було б явним порушенням цього фундаментального права людини, оскільки презумпція невинуватості передбачає з-поміж іншого те, що «сторона обвинувачення має повідомити зацікавленій особі, у чому її обвинувачують, аби надати можливість підготувати і згодом представити свій захист, а також надати докази, достатні для обґрунтування обвинувального акту» (постанова ЄСПЛ в справі Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain, пар. 77). Усі перераховані гарантії виявляться порушеними, якщо суд надаватиме правову оцінку діянню, яке не є предметом кримінального провадження, в якому суд здійснює судовий розгляд.

Оскільки суд не може давати правову оцінку діянням особи, що не є предметом кримінального провадження, в якому він здійснює судовий розгляд, він, відповідно, позбавлений можливості давати діянню, щодо якого він здійснює судовий розгляд, таку правову оцінку, яка б ґрунтувалася на оцінці інших діянь, щодо яких судовий розгляд не здійснюється. Таким чином, суд повинен утримуватися від оцінки діяння, щодо якого він здійснює судовий розгляд, як повторного кримінального правопорушення, якщо інші діяння особи ще не одержали з боку іншого суду правової оцінки, яка дозволяла б розглядати їх як елементи повторності кримінальних правопорушень.

Як видно з матеріалів справи обвинувальні акти щодо ОСОБА_4 були направлені у Фастівський міськрайонний суд Київської області 30.07.2018 за ч. 2 ст. 186 КК України і обвинувальний вирок за ним на даний час ще не ухвалений.

Таким чином підстави для кваліфікацій дій ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні за ознакою повторності відсутні.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне змінити кваліфікацію дій ОСОБА_4 та вважати його таким, що вчинив грабіж в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Згідно з документами, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , він раніше не судимий, відносно нього 30.07.2018 скеровано обвинувальний акт до Фастівського міськрайонного суду Київської області, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відомості про сімейний стан та наявність на утриманні малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних осіб у справі відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не встановлено.

При обранні та призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України належить до тяжких умисних злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його поведінку до вчинення кримінального правопорушення та після вчинення кримінального правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням положень ст. 69-1 КК України.

На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів. Щодо клопотання обвинуваченого у судових дебатах про застосування до нього положень ст. 69 КК України та призначення покарання за вчинений ним злочин нижче нижчої межі, то суд зазначає наступне.

КК України передбачає можливість призначення покарання нижче нижчої межі за умови існування підстав, визначених у ст. 69 КК України.

Визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , сприяння розкриттю вчиненого ним злочину та відшкодування шкоди потерпілій є безумовно обставинами, які свідчать на користь обвинуваченого та є пом`якшуючими його вину. В той же час, таких обставин не достатньо для того аби стверджувати, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину. Так, суд припускає, що у обвинуваченого може бути сім`я діти і дружина, з якою він проживає у незареєстрованому шлюбі. В той же час будь-яких доказів, які б свідчили про існування вказаних обставин суду не надано. Так само й щодо твердження обвинуваченого про те, що вчинення ним злочину було обумовлено необхідністю лікування його дитини суд вважає неправдивим. Так, на запитання суду обвинувачений відповів, що до лікаря не звертався за медичною допомогою, через те, що в лікарні беруть гроші. Втім, зазначені відомості ним жодним чином не підтверджені. Крім того, як встановлено під час розгляду справи, відшкодування шкоди потерпілій було здійснено родичами обвинуваченого. Тому, якщо припустити, що його дитині необхідні були кошти на лікування, то його родичі могли б йому допомогти, зважаючи на те, що ними повністю відшкодована повна вартість викраденого у потерпілої мобільного телефону.

У зв`язку з цим, суд вважає, що підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання відсутні.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.п.1 та 2 ч.1 ст.66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.186 КК України слід керуватися положеннями ст. 69-1 КК України, оскільки він визнав повністю свою вину, а також є обставини, що пом`якшують покарання, передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст. 66 КК України, а саме активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Визначаючи строк покарання за ч. 4 ст. 186 КК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України суд бере до уваги, що санкція цієї норми закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 69-1 КК України дві третини максимального строку, передбаченого санкцією ч.4 ст.186 КК України (2/3 від 10), становить 6 років 7 місяців, в той час, коли мінімальна межа покарання, передбачена у санкції ч.4 ст.186 КК України становить 7 років.

Тобто, призначаючи покарання ОСОБА_4 з урахуванням ст.69-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 років 7 місяців, суд фактично виходить за межі мінімальної межі покарання.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 р. визначив концепцію якості закону. Закон повинен бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні судові органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Пленум ВСУ у Постанові від 24 жовтня 2003 року N 7 зазначив, що призначаючи особі покарання згідно з частинами 2 і 3 статті 68 КК, у вироку суд повинен наводити відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК у такому разі не потрібно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.186 КК України з урахуванням ст. 69-1 КК України на строк, що не перевищує двох третин максимального строку, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Судові витрати у справі відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт майна, накладений ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2023 на майно, а саме: карту пам`яті марки «Т&G Micro SD HC 16 GB» Y16GI31 D6HC072385, яку поміщено до спеціального пакету WAR 1161840 та сім-карту мобільного оператора «Life-cell» з абонентським номером НОМЕР_3 , яку поміщено до спеціального пакету WAR 1290811 слід скасувати.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 369-371, 373, 374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69-1 КК України у виді шести років семи місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня проголошення вироку, зарахувавши у строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду, починаючи з 11.11.2023 до 16.04.2024.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Арешт майна, накладений ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2023- скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:

?сім-карту мобільного оператора «Lifecell» № НОМЕР_3 , поміщено до спеціального пакету № WAR 1290811, яку передано на відповідальне зберігання до камери зберігання кімнати речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області - повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

?предмет зовні схожий на складний ніж, який поміщено до спец пакету № WAR 1161838, який передано на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області - знищити;

?карту пам`яті Micro SD «Т&G» об`ємом 16 гб, яку поміщено до спец пакету № WAR 1161840, яку передано на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1