Справа № 353/417/24
Провадження № 1-кп/353/91/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження № 0000034, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Олександрівка Покровського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, учасника бойових дій, військовослужбовеця призваного під час мобілізації, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», з середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» 24.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних сил України.

У подальшому, наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № 272-РС від 16.11.2022 року солдата ОСОБА_3 призначено на посаду старшого механіка радіорелейної станції взводу зв`язку запасного командного пункту роти зв`язку військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу та всіх видів забезпечення вказаної військової частини.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 230 від 12.08.2023 року солдат ОСОБА_3 увільнений від займаної посади та призначений з 12.08.2023 року у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу, ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, ОСОБА_3 , у порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, став на шлях протиправної діяльності та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 21.02.2024 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 та знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт із своїм сусідом ОСОБА_4 .

Під час словесного конфлікту у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, 21.02.2024 року близько

18 год. 05 хв. ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 , під час з`ясування з останнім особистих неприязних стосунків, маючи на меті спричинити ОСОБА_4 тілесні ушкодження, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс два удари кулаком правої руки у ділянку обличчя ОСОБА_4 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці лівої надбрівної дуги, синця в ділянці верхньої та нижньої повіки лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В обвинувальному акті прокурором ОСОБА_5 викладено клопотання, в якому зазначено, що під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акта за його відсутності, а потерпіла не заперечує проти такого розгляду, у зв`язку із цим, відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, без участі прокурора у засіданні.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за його відсутності.

Також до обвинувального акту додана письмова заява потерпілого ОСОБА_4 , в якій він зазначив, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності всіх учасників справи, а також згідний з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України, та без фіксування за допомогою технічних засобів в порядку, визначеному ч. 4 ст. 107 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку повністю знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, яке вчинив ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Обвинувачений ОСОБА_3 не судимий, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем проходження служби, визнаний учасником бойових дій, військовослужбовець призваний під час мобілізації, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 судом не встановлено.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373-374, 381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (П`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (Вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

ГоловуючийОСОБА_1