УХВАЛА

27 травня 2024 року

м. Київ

справа № 148/1893/22

провадження № 51-795 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 19 та 25 квітня 2024 року про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження й повернення апеляційних скарг,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання п. 4 ч. 2 цієї норми процесуального права.

Згідно з цими положеннями у касаційній скарзі має бути викладено правове обґрунтування заявленої вимоги, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оспорюваного судового рішення, адже суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування саме норм права і наділений повноваженнями скасувати оскаржене рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.

Наведене при зверненні до суду касаційної інстанції скаржник залишив поза увагою.

За змістом касаційної скарги, у ній заявлено вимогу про скасування ухвал, якими суд апеляційної інстанції, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, повернув апеляційну скаргу, оскільки її було подано після закінчення строку оскарження, підстав для поновлення якого суд не знайшов.

Отже, у разі незгоди з указаними висновками апеляційного суду, у касаційній скарзі насамперед має бути зазначено обґрунтування порушення судом норми процесуального права, котрою регламентовано випадки повернення апеляційної скарги. Однак таких аргументів у поданій касаційній скарзі не відображено.

Крім того, скаржник не наводить доводів на підтвердження поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, наявності обставин, що були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи й унеможливлювали своєчасне звернення у порядку апеляційної процедури та котрих не врахував апеляційний суд.

Таким чином, у розрізі приписів статей 113, 115-117, 399 КПК, якими визначено поняття процесуальних строків, правила їх обчислення, причини для поновлення та підстави повернення апеляційної скарги, ОСОБА_4 не обґрунтував незаконності оспорюваних ухвал і необхідності їх скасування на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.

Також, наполягаючи на скасуванні водночас ухвал Вінницького апеляційного суду від 19 та 25 квітня 2024 року, автор скарги не зважив на встановлений законодавцем порядок оскарження різних процесуальних рішень.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 19 та 25 квітня 2024 року про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження й повернення апеляційних скарг залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5