Ухвала

Іменем України

07 березня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно)

захисника ОСОБА_5 (дистанційно)

розглянувши у закритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0003814 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Кузьмин Красилівського району Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, ВЧА4355, солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України -

встановив:

При оголошенні перерви для ознайомлення прокурора з клопотанням захисника та продовження судового розгляду, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовує тим, що у ході судового розгляду кримінального провадження установлені ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 заперечував щодо продовження запропонованого прокурором запобіжного заходу та просив визначити обвинуваченому розмір застави.

Наголосив на тому, що кожен раз сторона обвинувачення посилається на одні і ті ж ризики, які на даний час перестали існувати.

В судовому засіданні наголосив, що у клопотанні прокурора відсутні будь-які підстави, якими санкціонується тримання під вартою його підзахисного протягом тривалого часу, що не відповідає принципу захисту від свавілля, встановленому пунктом 1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Крім того, зазначив, що прокурором в поданому клопотанні про продовження строку тримання під вартою не наведено жодного доказу того, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Просив суд також зменшити розмір застави до мінімального.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Суд, заслухавши клопотання прокурора і сторони захисту, дослідивши їх доводи і обґрунтування, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК).

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Відповідно до частини 1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання… обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів дізнання та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого… обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому… обвинувачується.

На переконання суду, наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК.

На переконання суду, ймовірна можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачуються, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Твердження сторони захисту, що ОСОБА_4 , тривало перебуває під вартою, не є підставою для застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження по суті триває, судом встановлено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про особу обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, що дає підстави вважати, що продовжує існувати вказаний вище ризик.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що в теперішній час запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжує бути обґрунтованим і співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_4 , характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, переховуванням від суду. Саме такий запобіжний захід може як запобігти імовірному ризику, так і забезпечити належну поведінку обвинуваченого в процесі розгляду кримінального провадження в суді, тому клопотання сторони обвинувачення необхідно задовольнити, а клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави підлягає частковому задоволенню, враховуючи співрозмірність і майновий стан обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 131, 177, 194, 331, 350 КПК України, суд -

ухвалив:

Оголосити перерву у судовому провадженні до 03 квітня 2024 року о 09.40 годині.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 05 травня 2024 року.

Утримувати ОСОБА_4 на гауптвахті.

Клопотання сторони захисту про визначення розміру застави задовольнити.

Розмір застави визначити у межах 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 105 980 грн. (сто п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень), яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу протягом її дії.

Покласти на обвинуваченого у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) прибувати до суду із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому розташована або тимчасово розташована військова частина, де проходить військову службу обвинувачений, без дозволу командира військової частини або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну дислокації військової частини;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом, зокрема обмежитись у спілкуванні зі свідками по кримінальному провадженню.

5) не залишати місце несення служби, тимчасове розташування підрозділу військової частини без дозволу командира військової частини.

6) повернутися до виконання покладених військових обов`язків до постійного або тимчасового розташування військової частини, де наразі перебуває його частина.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти (гауптвахти) після внесення застави.

Термін дії обов`язків, покладених суддею, у разі внесення застави визначити два місяця з дня внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі відділу ВСП.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору, направити начальнику гауптвахти.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1