Справа № 461/3612/20
Провадження № 1-в/461/82/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові подання Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку

в с т а н о в и в :

провідний інспектор Галицького районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням із начальником відділу ОСОБА_7 , звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання у виді 30 годин громадських робіт засудженого ОСОБА_5 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В обґрунтування подання покликається на те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 19.06.2020 Галицьким районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.10.2021 покарання у виді штрафу замінено покаранням у виді громадських робіт строком на 30 годин. Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11.10.2021, факт ухилення від відбування покарання не встановлений, відтак просить подання задоволити.

Прокурор ОСОБА_8 проти подання не заперечив.

Представник органу пробації ОСОБА_4 подання підтримав.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання.

Дослідивши подання органу пробації, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 19.06.2020 Галицьким районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.10.2021 покарання у виді штрафу замінено покаранням у виді громадських робіт строком на 30 годин, яка набрала законної сили 19.10.2021.

Засуджений 31.03.2022 з`явився до уповноваженого органу з питань пробації де був ознайомлений з правами та обов`язками покладеними на нього судом. Цього ж дня ОСОБА_5 отримав направлення в ЛКП «Айсберг» для відпрацювання громадських робіт.

Наказом № 14-к від 04.04.2022 засуджений прийнятий до відбування покарання.

В подальшому 11.04.2022 засуджений зателефонував до уповноваженого органу з питань пробації та повідомив, що цього дня не з`явиться для відпрацювання громадських робіт, тому, що захворів та зобов`язався надати довідку від лікаря уповноваженому органу з питань пробації. Після цього 04.05.2022 та 01.06.2022 повторно здійснено телефонний дзвінок засудженому, останній повідомив, що надалі продовжує лікування.

Однак станом на 28.06.2022 ОСОБА_5 не з`явився та в цей день провідним інспектором Галицького РВ здійснено вихід на адресу до засудженого, однак двері квартири ніхто не відчинив, а сусіди повідомили, що такого засудженого вони не знають.

До Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області 11.08.2022 надіслано подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів.

ОСОБА_5 04.09.2022 розшукано та відібрано зобов`язання. В подальшому 18.10.2022 до уповноваженого органу з питань пробації з`явився засуджений та надав пояснення, що відмовляється відпрацьовувати громадські роботи. Цього ж дня на адресу Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області надіслано подання на підставі ч. 2 ст. 389 для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» ведення оперативно-розшукових справ щодо осіб, які ухиляються від відбування покарання, здійснюються до їх розшуку, але не більше строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. З ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.З ст.80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення бсоби від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після, набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Згідно вимоги про притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 до нової кримінальної відповідальності не притягувався.

Оскільки відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання належить задоволити, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст.152 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

подання задоволити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 19.06.2020, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., яке ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 11.10.2021 замінено на покарання у виді 30 (тридцять) годин громадських робіт, - у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена прокурором, засудженим протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1