Справа № 740/1064/24
Провадження № 1-кс/740/405/24
УХВАЛА

12 квітня 2024 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання підозрюваного ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000028 від 11.01.2024 за ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні: предмета схожого на ніж із чохлом; мобільного телефона марки moto G54 5G, з ІМЕІ: НОМЕР_1 , з номером телефону НОМЕР_2 ; мобільного телефона марки Sigma, з ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , з номером телефону НОМЕР_5 , передавши їх для відповідального зберігання йому, як власнику, до закінчення даного кримінального провадження, не обмежуючи фактичне користування ними.

Подане клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 20.02.2024 у справі № 740/1064/24, провадження № 1-кс/740/222/24, накладено арешт на майно, яке було вилучене у кримінальному провадженні №0000028 від 11.01.2024 із правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 307 КК України, серед якого належні йому: предмет, схожий на ніж, із чохлом; мобільний телефон марки moto G54 5G, з ІМЕІ: НОМЕР_1 , з номером телефону НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки Sigma, з ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , з номером телефону НОМЕР_5 . Вказане майно визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Вважає, що арешт накладений на майно підлягає скасуванню, так як накладений усупереч вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України за клопотанням слідчого, а не прокурора, тобто постановлений слідчим суддею за клопотанням не уповноваженої особи. Крім того, відпала потреба для подальшого застосування арешту, оскільки експертні дослідження вулечених речей проведені.

В судове засідання підозрюваний ОСОБА_3 чи його захисник не з`явилися.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій просив клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно розглядати в його відсутність, в частині скасування арешту з ножа заперечує, так як він є холодною зброєю, при вирішенні клопотання про скасування арешту з мобільних телефонів, покладається на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій просив клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту розглядати в його відсутність, в задоволенні клопотання просить відмовити з огляду на те, що вказані предмети є речовими доказами по справі. Крім того, ніж є холодною зброєю та підлягає знищенню, а телефони можуть бути предметом безпосереднього дослідження в суді при розгляді справи по суті.

За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання за відсутності особи, яка заявила клопотання, слідчого за клопотанням якого було арештовано майно та прокурора, який погодив клопотання про арешт майна.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Вивчивши матеріали за клопотанням, ознайомившись з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000028 від 11.01.2024 за ч. 2 ст. 307 КК України, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчими Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000028 від 11.01.2024 за ч. 2 ст. 307 КК України.

16.02.2024 о 16 год. 23 хв. ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.02.2024 під час проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF, р. н. НОМЕР_6 , яким фактично користується ОСОБА_3 , виявлено та вилучено, серед іншого: предмет, схожий на ніж із чохлом; мобільний телефон марки moto G54 5G, з ІМЕІ: НОМЕР_1 , з номером телефону НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки Sigma, з ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , з номером телефону НОМЕР_5 .

Вилучене вищевказане майно поставновою слідчого від 16.02.2024 визнано речовими доказами.

У той же день, 16.02.2024, слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, зокрема і на предмет, схожий на ніж із чохлом; мобільний телефон марки moto G54 5G, з ІМЕІ: НОМЕР_1 , з номером телефону НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки Sigma, з ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , з номером телефону НОМЕР_5 .

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 20.02.2024 клопотання задоволено, арешт на майно накладено.

За правилами ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Отже, з моменту затримання 16.02.2024 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_3 набув у кримінальному провадженні процесуального статусу підозрюваного. Власником вилучених у автомобілі речей, як зазначає ОСОБА_3 у клопотанні про скасування арешту, є ОСОБА_3 . Відтак, до кримінальних процесуальних правовідносин щодо ініціювання, розгляду і вирішення питання про арешт вилученого під час обшуку у автомобілі майна ОСОБА_3 норми ст.64-2 КПК України, які регулють відносини щодо арешту майна третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, застосуванню не підлягали, оскільки ОСОБА_3 не мав статусу третьої особи, а був підозрюваним, щодо арешту майна якого на підставі ч. 1 ст.171 КПК України слідчий цілком мав право звернутися з клопотанням за погодженням з прокурором до слідчого судді.

За такого, є безпідставними доводи про те, що арешт накладений на майно підлягає скасуванню, так як накладений усуперч вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України за клопотанням слідчого, а не прокурора.

Щодо доводів про те, що потреба у подальшому застосуванні арешту відпала, слідчий суддя ураховує наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту ухвали вбачається, що арешт накладено на майно визнане речовими доказами, що відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а тому з метою забезпечення збереження цих речових доказів виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту. Слідчим було доведено, що зазначене у клопотанні майно є речовими доказами, оскільки таке могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з висновку експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/125-24/2705-ХЗ від 14.03.2024, наданий на дослідження ніж є клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії виготовленої саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення.

Зазначене спростовує твердження ОСОБА_3 , що потреба у подальшому його утриманні органом досудового розслідування та перебування під арештом відпала, і ніж слід повернути йому на відповідальне зберігання.

З приводу телефонів слідчий суддя ураховує, що судова комп"ютерно-технічна експертиза їх проведена, певна інформація скопіювана на оптичний диск для лазерних систем зчитування і долучена до матеріалів кримінального провадження. Проте слушними є доводи прокурора, що мобільні телефони можуть бути предметом безпосереднього дослідження в суді під час судового розгляду, вони є речовими доказами. Крім того, у ході експертного дослідження, як слідує з висновку експерта, не всі телефони вдалося дослідити, що свідчить про передчасність тверджень про відсутність необхідності для досягнення завдань кримінального провадження у подальшому перебуванні телефонів під арештом.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням того, що кримінальне провадження не завершено, доказів того, що відпала потреба в арешті майна, чи такий арешт накладено необґрунтовано, підозрюваним ОСОБА_3 не надано, вилучене майно визнане речовими доказами у даному кримінальному провадженні, під час судового розгляду може виникнути потреба в безпосередньому дослідженні вказаних предметів в суді, а вилучений ніж є клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, законність володіння яким підлягає перевірці, слідчий суддя доходить висновку, що в задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити.

Дана ухвала підлягає оскарженню, оскільки за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23.01.2024 у справі №569/19829/21, сторонам має бути доступним апеляційне оскарження рішень, які стосуються арешту майна, і ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення пункту 9 частини 1 статті 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК України передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна.

Керуючись ст.ст. 169, 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000028 від 11.01.2024 року за ч. 2 ст. 307 КК України -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1