Справа № 465/6913/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/352/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2024 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність без задоволення, -

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2024 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові, Головного управління у Львівській області та Львівської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишено без задоволення.

Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що висновок уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 про відсутність підстав для внесення на даний час відомостей до ЄРДР є по суті правильним. Разом з тим, слідчий суддя наголошує, що скарга подана з приводу бездіяльності органу досудового розслідування - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові. Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Львові за адресою: 79000, м. Львів, вул. М. Кривоноса 6, та знаходиться у Личаківському районі м. Львова, тобто знаходиться поза межами територіальної юрисдикції слідчого судді Франківського районного суджу м. Львова, відтак не підсудна слідчому судді Франківського районного суду м. Львова, що не перешкоджає заявникові для звернення за територіальною підсудністю.

На згадану ухвалу, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2024 року та постановити нову ухвалу, якою задоволити вимоги його скарги від 04 вересня 2023 року та зобов`язати посадових осіб Державного бюро розслідувань внести відомості про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявами від 24.08.2023 року та 28.08.2023 року.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що має місце тривалий розгляд його заяви від 04 вересня 2023 року, оскаржувана ухвала є незаконною. Зокрема, розгляд його заяви у кримінальному провадженні №465/6913/23 призначали 6 (шість разів), на які він з`являвся і які відкладали у зв`язку із зайнятістю судді іншими справами. Зокрема, на судовому засіданні, яке мало відбутися 29 січня 2024 року, секретар судових засідань попросив його написати пояснення на двох аркушах, оскільки суддя ОСОБА_1 вже має намір ухвалити рішення, яке буде складене через 5 робочих днів, тобто 05 лютого 2024 року. Надалі він протягом лютого 2024 року ходив тричі приходив до приміщення Франківського районного суду м. Львова, проте ніхто йому не повідомив про судове засідання 28 лютого 2024 року, не вручив повістки, ні поштою ні СМС-повідомлення на мобільний телефон.

Відтак, щоб не пропустити термін апеляційного оскарження, 29 лютого 2024 року у Львівському апеляційному суді ОСОБА_6 дізнався про наявність оскаржуваної ухвали у ЄДРСР, копію якого отримав 01 березня 2024 року.

Зазначає, що при винесенні оскаржуваної ухвали слідчого судді його не повідомили про судове засідання, яке відбулося 29 лютого 2024 року, позбавивши його права особисто брати участь; судове рішення слідчий суддя прийняв через пів року після подачі скарги; наголошує, що копію незаконної, на думку апелянта, постанови про закриття кримінального провадження №0000319 від 27 червня 2021 року.

ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явився, при ознайомленні із матеріалами справи зазначив, що у разі його неявки на судове засідання 28 березня 2024 року просить слухати справу у його відсутність.

З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі, особи що не з`явились до суду.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали дотримався в повному обсязі.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Тобто зазначена норма процесуального закону не передбачає постановлення слідчим суддею рішення про залишення скарг на досудовому розслідуванні без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України , особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, керуючись ч.2 ст. 134 КПК України, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик (повідомлення) або ознайомлення з її (його) змістом іншим шляхом відповідно до ч.3 ст. 111, ст. 136 КПК є розпис особи про отримання повістки (повідомлення), у тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки (повідомлення), будь-які інші дані, що підтверджують факт вручення особі повістки про виклик (повідомлення) або ознайомлення з її (його) змістом, у тому числі підтвердження їх отримання особою відповідним листом електронної пошти, якщо повістка (повідомлення) була надіслана на адресу електронної пошти учасника.

Із матеріалів справи вбачається, що 4 вересня 2023 року ОСОБА_6 подав скаргу у порядку ст.303 КПК (а.с.1), у прохальній частині якої ОСОБА_6 просив розглядати скаргу у його відсутність, якщо він не зможе прибути у судове засідання, щоб не затягувати розгляд скарги.

Крім того, у матеріалах справи наявні розписки ОСОБА_6 про виклик у судове засідання на 14:30 год. 13 вересня 2023 року (а.с. 6); на 14:20 год. 25 вересня 2023 року (а.с.11); на 15:00 год. 29 вересня 2023 року (а.с.13); на 15:10 год. 22 листопада 2023 року (а.с.52); на 14:40 год. 12 грудня 2024 року (а.с.54); на 13:30 год. 29 січня 2024 року (а.с. 56).

Водночас у матеріалах справи міститься телефонограма від 22 лютого 2024 року про виклик ОСОБА_6 у судове засідання на 15:05 год. 28 лютого 2024 року (а.с.62).

Відтак апеляційні доводи ОСОБА_6 у цій частині як на підставу скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді є безпідставними.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину. Тобто внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 24 серпня 2023 року подав скаргу до керівника до керівника Територіального управління Державного бюро розслідувань (м.Львів, вул..Кривоноса, 6), Начальника ГУНП у Львівській області (м.Львів, площа Г.Григоренка, 3), 28 серпня 2024 року подав заяву до керівника Львівської обласної прокуратури (м.Львів, проспект Шевченка, 17-19) про вирішення питання службової відповідальності всіх причетних винних працівників Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області та Франківської окружної прокуратури м. Львова за неналежне виконання своїх обов`язків в кримінальній справі №0000319 від 27.06.2021р та за майже дворічне невиконання ухвали суду від 19.11.2021 р. в справі №465/8889/21. Просив порушити кримінальну справу за фактом навмисного невиконання ухвали суду від 19.11.2021 р. в кримінальному провадженні №465/8889/21 всіма винними працівниками поліції й прокуратури та надати письмову відповідь про вчинені дії.

Із листа №К-1973/12-11-30567/23 від 06.09.2023 року вбачається, що слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) ТУ ДБР, розташованого у м.Львові надав ОСОБА_6 відповідь про те, що ТУ ДБР у м.Львові, в повному обсязі перевірено викладені у заяві від 24 серпня 2023 року доводи , об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення слідчою ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області кримінального правопорушення не встановлено, відтак підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні.

Із матеріалів справи вбачається, що аналогічна за суттю і змістом заява ОСОБА_6 від 28 серпня 2024 року була спочатку скерована у Львівську обласну прокуратуру, в подальшому до Франківської окружної прокуратури міста Львова, надалі 31 серпня 2023 року направлення до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові. Відомостей про те, що на підставі вказаного звернення були внесені відомості до ЄРДР, суду не надані.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що підставою звернення ОСОБА_6 до правоохоронного органу стали сумніви у об`єктивності та ефективності здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000319 від 27.06.2021 року з підстав його неодноразового закриття та неврахування указаних в ухвалах слідчих суддів недоліків досудового розслідування при його відновленні, а доводи ОСОБА_6 у скарзі про наявність у діях слідчої, прокурора, рішення якого про закриття кримінального провадження було скасоване ухвалою слідчого судді від 19.11.2021 року, кримінально караної поведінки та підстав у зв`язку із цим для внесення до ЄРДР, ґрунтуються на його позиції та незгоді із діями сторони обвинувачення, які за переконанням скаржника не вчинили слідчих та процесуальних дій, спрямованих на притягнення винної особи до кримінальної відповідальності.

Вбачається, що положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тому, враховуючи викладене, на думку апеляційного суду, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про те, що невнесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування, після отримання заяв ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення, є обґрунтованим.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними, а рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

Крім того, слідчий суддя вірно зазначив, що оцінка дій відповідних службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, виходить за межі його компетенції, оскільки ТУ ДБР, розташоване у м. Львові, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться у Личаківському районі м. Львова, тобто поза межами територіальної юрисдикції слідчого судді Франківського районного суду м. Львова.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали в апеляційному порядку, не встановлено, а тому оскаржувану ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 28 лютого 2024 року слід залишити без змін.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14 березня 2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо невнесення ДБР, Територіальним управлінням, розташованим у м. Львові, відомостей до ЄРДР по заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 25.10.2022 року, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2024 року про залишення без задоволення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові, Головного управління у Львівській області та Львівської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4