ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7288/22 Номер провадження 11-кп/814/993/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001179 за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий, останній раз:

20 травня 2021 року вироком Полтавського районного суду Полтавської області за ч.3 ст.15 та ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі; ухвалою цього ж суду від 26 листопада 2021 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 08 місяців 28 днів,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.2 ст.15 та ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 цього Кодексу на 1 рік 6 місяць позбавлення волі;

- за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 цього Кодексу на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засуджений на 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20 травня 2021 року та остаточно засуджений на 2 роки 10 днів позбавлення волі.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

03 лютого 2023 року об 11 год. 44 хв. обвинувачений, перебуваючи у приміщенні магазину «Аврора №221», який належить ТОВ «Вигідна Покупка» та розташований за адресою: м. Полтава, вул. Володимира Козака, 8/1, в умовах воєнного стану, повторно, шляхом вільного доступу, таємно намагався викрасти два ручних ліхтарики FX Light на загальну суму 298 грн, проте не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений охоронцем магазину.

05 січня 2023 року близько 12 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні магазину «Аврора», який належить ТОВ «Вигідна Покупка» та розташований за адресою: по вул. Шевченка, 23, у м. Полтава, в умовах воєнного стану, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з торгівельних полиць викрав два продовжувачі касет Grunhelm загальною вартістю 398 грн.

20 січня 2023 року приблизно о 12 год. 50 хв. обвинувачений, перебуваючи у приміщенні магазину «Аврора», який належить ТОВ «Вигідна Покупка» та розташований за адресою: по вул. В. Козака, 8/1, у м. Полтава, в умовах воєнного стану, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з торгівельних полиць викрав два прожектори LED NANOTEX загальною вартістю 458 грн.

26 червня 2022 року о 15 год. 11 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти 564» ТОВ «АТБ-маркет», який розташований за адресою: вул. Європейська, 28-а, в м. Полтава, таємно, в умовах воєнного стану, повторно, шляхом вільного доступу, викрав продукти харчування на загальну суму 401,70 грн.

27 червня 2022 року близько 08 год. 20 хв. обвинувачений, перебуваючи в приміщенні магазину №335 ТОВ «Сільпо-Фуд» що знаходиться за адресою: вул. Європейська, 185, в м. Полтава, таємно, в умовах воєнного стану, повторно, шляхом вільного доступу, викрав продукти харчування загальною вартістю 398 грн.

08 жовтня 2022 року приблизно о 13 год. 50 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора», який належить ТОВ «Вигідна Покупка» та розташований за адресою: м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 43, в умовах воєнного стану, повторно, таємно, намагався викрасти з полиць торгових стелажів два бокорізи шліфувальні та пасатижі загальною вартістю 277 грн, виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками магазину.

16 жовтня 2022 року близько 13 години ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора», який належить ТОВ «Вигідна Покупка» та розташований за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 69, в умовах воєнного стану, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з приміщення магазину викрав шампунь та бальзам-ополіскувач загальною вартістю 298 грн.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з безпідставним застосуванням при призначенні покарання ст.69 КК України та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 та ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 та ст.71 КК України на 5 років 9 місяців позбавлення волі.

При цьому зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, високий рівень суспільної небезпеки, кількість потерпілих, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Вказує, що ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання знову вчинив тяжкі умисні злочини корисливої спрямованості в умовах воєнного стану, що свідчить про наявність в даному випадку рецидиву кримінальних правопорушень.

Вказує, що обвинувачений характеризується посередньо, не працевлаштований, перебуває на обліку лікарів у зв`язку з вживанням наркотичних засобів.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 судом було оголошено в розшук та в подальшому застосовано до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Наведене, на думку прокурора, свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого.

Вказує, що твердження обвинуваченого про відшкодування шкоди друзями та матір`ю не підтверджені доказами.

Не погоджується з висновком суду про незначний розмір заподіяної майнової шкоди, оскільки обвинуваченим вчинено п`ять епізодів злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, внаслідок якого заподіяно потерпілим шкоду на загальну суму 1956,70 грн, а також два епізоди закінченого замаху на таємне викрадення майна на суму 575 грн.

Стверджує, що часткове повернення майна мало місце внаслідок затримання обвинуваченого безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши дані про особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.15 та ч.4 ст.185, а також ч.4 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Згідно з приписами ст.409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.420 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про винувату особу.

Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Суворо індивідуальний підхід при призначенні покарання з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, забезпечує застосування оптимальної моделі кримінального покарання як щодо осіб, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, не стають на шлях виправлення, вчинили нові умисні злочини, так й щодо осіб, які вперше вчинили злочини.

Тобто залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Доводи прокурора про безпідставне застосування судом вимог ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому є слушними.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Підставами для застосування цієї норми закону є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень у цьому кримінальному провадженні не призвели до істотного зниження ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, а свідчать лише про можливість призначення йому мінімального покарання, передбаченого в даному випадку кримінальним законом.

Адже, як видно з досліджених апеляційним судом даних про особу винного, ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, звільнявся від відбування покарання з випробуванням та умовно-достроково, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, в умовах воєнного стану, вчинив нові умисні тяжкі корисливі злочини, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб.

При цьому колегія суддів звертає увагу також на кількість епізодів злочинної діяльності, відсутність у обвинуваченого сім`ї, роботи, перебування на обліку лікарів у зв`язку з вживанням наркотичних засобів, а також враховує ту обставину, що його протиправна поведінка була припинена лише завдяки активним діям інших осіб.

За наведених обставин, на думку колегії суддів, відсутні підстави стверджувати про істотне зниження ступеню небезпечності обвинуваченого для суспільства, та про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про можливість при призначенні ОСОБА_8 покарання застосувати положення статті 69 КК України.

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, наведені дані особу обвинуваченого, встановлені місцевим судом обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.15 та ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, з урахуванням положень ст.70 та ст.71 цього Кодексу, у виді позбавлення волі в розмірі, наближеному до мінімальної межі, передбаченої санкцією кримінального закону в даному випадку.

Таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65, ч.1 ст.70 та ст.71 КК України, буде пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і буде справедливим.

Доводи прокурора про наявність рецидиву кримінальних правопорушень як обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , суперечать вимогам кримінального процесуального закону, оскільки згідно з приписами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення.

Як убачається з обвинувальних актів, у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 обставин, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено. Під час розгляду провадження судом першої інстанції прокурор не змінював та не доповнював раніше пред`явлене обвинувачення, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Отже, вирок суду в частині призначення покарання підлягає до скасування у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості та застосування судом закону, який не підлягає застосуванню ст.69 КК України, з ухваленням в цій частині нового вироку, а апеляційна скарга прокурора, - до часткового задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409 та 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15 та ч.4 ст.185 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, а за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20 травня 2021 року у виді 10 днів позбавлення волі та остаточно засудити ОСОБА_8 на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць 10 (днів) позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4