ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/2334/21

Провадження № 11-кп/4820/107/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника центру пробації ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Хмельницького апеляційного суду судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.10.2023 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник засудженої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді обмеження волі за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2022 року, з урахуванням ухвали Хмельницького апеляційного суду від 30.01.2023 року, згідно яких ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки у зв`язку із визнанням її інвалідом другої групи. На думку апелянта, суд першої інстанції, при розгляді клопотання неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування зазначеної ухвали

Заслухавши доповідь судді-доповідача; захисника, прокурора та представникацентру пробації, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника засудженої не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Частина 2 ст. 84 КК України вказує, що особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 № 8 факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Відповідно до порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 № 8 у поданні повинні бути наведені такі відомості про особу засудженого: яким судом, коли, за яким законом його було засуджено; міра покарання; відбутий строк останнього; дані про його поведінку за весь час відбування покарання; відомості про минулі судимості; ступінь відшкодування збитків, заподіяних злочином фізичним, юридичним особам і державі; хвороба, якою він страждає, - а також сформульовано прохання про звільнення засудженого від дальшого відбуття покарання у зв`язку з тим, що він захворів на тяжку хворобу. До подання додаються копія вироку, особова справа засудженого та висновок спеціальної лікарської комісії. На вимогу суду можуть направлятись також інші матеріали, які мають значення для вирішення питання про звільнення засудженого.

В ч. 6 ст. 154 КВК України зазначено, що якщо особа, засуджена до громадських робіт або обмеження волі, визнається особою з інвалідністю першої чи другої групи, орган чи установа виконання покарань вносить подання до суду про її дострокове звільнення. Разом з поданням до суду надсилається висновок медико-соціальної експертної та спеціальної лікарської комісії.

Таким чином, обов`язковою умовою для вирішення питання про звільнення особи від подальшого відбування покарання, є подання органу чи установи виконання покарань та висновок лікарської комісії, який складається за результатами засідання вказаної комісії, після обстеження особи та вивчення його особової справи, зокрема медичної документації. Тобто, без подання та надання вказаної документації, суд позбавлений можливості вирішувати питання, пов`язані із звільненням засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання,- у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 537 КПК України (звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим. Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання.

Тобто, вирішуючи питання про звільнення, суд правильно дійшов висновку, що посилання захисника, прокурора та представника органу пробації на ст.61 КК України, згідно ч.3 якої обмеження волі не застосовується до осіб з інвалідністю першої і другої групи, як на підставу звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання у виді обмеження волі не заслуговують на увагу, оскільки вказана норма застосовується судом під час призначення покарання судом при ухваленні вироку, а тому не може бути застосована після призначення вироку під час його виконання.

Крім того, колегія суддів зазначає, що законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбуття покарання засудженої, яка захворіла на тяжку хворобу, є подання начальника органу чи установи виконання покарань, у поданні повинні бути наведені відомості про особу засудженої. У даному випадку вказаної процедури дотримано не було, до того ж, на час вирішення клопотання про звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання за хворобою, остання не відбувала покарання.

Також, в матеріалах справи відсутні докази неможливості засудженою ОСОБА_8 відбувати призначене покарання внаслідок наявної в неї хвороби та неможливість лікування в умовах відбування покарання, надання тільки в апеляційному суді заключення ЛКК не спростовує висновків суду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні передумови для звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 84 КК України, а зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду справи, адже судом першої інстанції не було порушено порядку розгляду звільнення особи від кримінальної відповідальності за хворобою.

Виходячи з цього, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні захисника ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , а підстави для задоволення клопотання були відсутні.

Керуючись ст.ст.404,407,419, 537, 539 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.10.2023 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді