Провадження № 1-в/466/12/24
У Х В А Л А

іменем України

17 червня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

склад учасників провадження:

засуджений (в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_3

представник ДУ «ЛВК (№30)» ОСОБА_4

прокурор ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до вимог ст. 82 КК України, -

встановив:

31.10.2023 року до Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до вимог ст. 82 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що у нього вдома є малолітній син ОСОБА_6 , 2008 року народження, який потребує батьківської допомоги.

В судовому засіданні:

- засуджений в режимі відеоконференцзв`язку підтримав клопотання, просив задовольнити та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким;

- прокурор щодо клопотання засудженого заперечував, просив відмовити у задоволенні.

- представник ДУ «ЛВК (№30)» клопотання засудженого не підтримав.

Заслухавши пояснення засудженого, думку представника ДУ «ЛВК (№30)» та прокурора, перевіривши подані матеріали, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч. 2 ст. 82 КК України, у разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Судом встановлено, що відповідно до характеристики на засудженого від 21.03.2024 року, засуджений ОСОБА_3 раніше судимий:

- 10.08.2004 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. ст. 122 ч. 1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 16.06.2005 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. ст. 122 ч. 1, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. 02.03.2006 року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання 1 рік 8 днів змінено на виправні роботи з відрахуванням 20% в дохід держави;

- 16.11.2011 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. ст. 263 ч. 1, 15 ч. 2 152 ч. 1, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 29.09.2014 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік;

- 12.03.2019 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. ст. 153 ч. 1, 153 ч. 2, 70, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 3 роки.

Наразі ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком:

- Іршавського районного суду Закарпатської області від 13.04.2021 року, яким засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі.

- Іршавського районного суду Закарпатської області від 23.07.2021 року, яким засуджений за ст. 152 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі.

24.11.2022 року адміністративною комісією ДУ «ЛВК (№30)» було відмовлено ОСОБА_3 у застосуванні ст. 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

16.10.2023 року адміністративною комісією ДУ «ЛВК (№30)» було відмовлено ОСОБА_3 у застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

Суд враховує, що засуджений відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий з призначенням покарань у виді позбавлення волі, однак висновків для себе не робить.

Суд вважає, що засуджений не надав достатніх доказів того, що своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення, питання про можливість заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням є правом, а не обов`язком суду, враховуючи особу засудженого, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, а тому дійшов висновку, що у задоволені клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись: ст. 82 КК України, ст.ст. 370, 372, 537, 539 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до вимог ст. 82 КК України - відмовити.

Апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвали суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення.

Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення, а саме до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб - порталі судової влади України - http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Суддя ОСОБА_1