Справа № 740/711/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/515/24
Категорія - ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000038 від 24 січня 2024 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2024 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григоро-Іванівка Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, одруженого, працюючого у КП «ВУКГ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за: ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) грн.; ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне призначено покарання у виді штрафу у розмірі 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) грн.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави 2271 грн. 84 коп. витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що на початку травня 2016 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, з особистого мотиву, з метою підробки невстановленою досудовим розслідуванням особою посвідчення тракториста-машиніста та його подальшого використання, яке згідно з постановою Кабінету Міністрів України №217 від 02 квітня 1994 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста» є документом, що підтверджує право керування тракторами, у тому числі саморобними, самохідними сільськогосподарськими, меліоративними і дорожньо-будівельними машинами, надав невстановленій органом досудового розслідування особі копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_8 , ідентифікаційного коду № НОМЕР_2 , власне фотозображення, які були використані невстановленою досудовим розслідуванням особою для підробки у невстановленому місці та невстановлений час посвідчення тракториста-машиніста на категорії «A1, A2, B1, B2, B3, C, D1, D2, E1, E2, F1, F2, G1, G2» серії АТ №028016 від 20 травня 2016 року, на ім`я « ОСОБА_8 », видане ГУ Держпродспоживслужбою в Київській області.

23 січня 2024 року близько 19 год. 10 хв., ОСОБА_8 , рухаючись на колісному тракторі «КИЙ-14102», д.н.з. НОМЕР_3 , був зупинений на автодорозі в АДРЕСА_2 працівниками відділу реагування патрульної поліції Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», які здійснювали нагляд за дорожнім рухом в м. Ніжині. На законну вимогу працівників поліції ОСОБА_8 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою підтвердження свого права на керування колісним трактором «КИЙ-14102», д.н.з. НОМЕР_3 , умисно пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія тракториста-машиніста серії НОМЕР_4 від 20 травня 2016 року, і таким чином використав завідомо підроблений ним документ.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині його засудження за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі статті 49 КК України, в частині обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України та закрити кримінальне провадження.

В частині засудження за ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., вирок суду залишити без змін.

Мотивує тим, що кримінальний проступок, передбачений ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, мав місце на початку травня 2016 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, тобто на дату винесення вироку 25 березня 2024 року, минуло майже 8 років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальність, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

За правилами ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема, має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини 1 або ч. 2 статті 284 цього кодексу.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. При цьому ч.8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п.1 ч.2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У такому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим кодексом. Главою 30 КПК України унормоване спрощене провадження щодо кримінальних проступків.

Враховуючи, що до обвинувального акту додано письмову заяву підозрюваного ОСОБА_8 , складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання вини, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, а тому суд мав право постановити ухвалу про закриття провадження за нереабілітуючими підставами в частині обвинувачення за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, у зв`язку із звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Ухвалення такого рішення без виклику сторін, на переконання апелянта, не порушувало б права обвинуваченого, оскільки останній не наполягав на визнанні його не винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, суд допустив порушення ст. 413 КК України щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, не застосував закон, що підлягав застосуванню ст. 49 КК України та застосував закон, який не підлягав застосуванню визнання винним за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, що, як наслідок, свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, ст. 412 КК України, а саме за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 визнано винуватим за вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, при цьому правопорушення, передбачене ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, мало місце на початку травня 2016 року у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та, відповідно до статті 12 КК України, є кримінальним проступком.

На момент постановлення вироку судом першої інстанції минуло майже 8 років, використання підробленого документа доведене тільки по епізоду 23 січня 2024 року, а тому у суду були наявні усі підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності за даний проступок.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

При цьому колегія суддів враховує, що Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 06.12.2021 (справа № 521/8873/18, провадження № 51-413кмо21) надала висновки щодо звільнення осіб від кримінальної відповідальності.

Зокрема, там вказано, що: за змістом пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частин 1, 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою статтею 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Отже, слід звернути увагу на те, що на суд покладено імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Так, у даному випадку розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 здійснювався в порядку спрощеного провадження, що регламентований положеннями глави 30 КПК України.

При цьому до обвинувального акту, направленого на адресу суду було додано письмову заяву підозрюваного ОСОБА_8 , складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_8 та згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Відтак, вказані дані письмової заяви фактично свідчать про визнання вини, а, отже, є свідченням того, що особа не заперечує проти закриття кримінального провадження. Тому суд мав право постановити ухвалу про закриття провадження за нереабілітуючими підставами в частині обвинувачення за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до положень ст.417 КПК України - суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині засудження за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України - скасувати.

ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст.49 КК України, та на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження в цій частині закрити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання на положення ч.1 ст. 70 КК України.

ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13