Справа № 203/2707/23
Провадження № 1-кс/0203/1689/2024
УХВАЛА

21 травня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000097 від 30.03.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся слідчий з клопотанням за погодженням з прокурором про арешт майна у кримінальному провадженні №0000097 від 30.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначив, що слідчими Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР у м. Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000097 від 30.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підполковник поліції ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника Бахмутського районного відділення Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області, тобто будучи службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, має повноваження щодо прийняття рішення про виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168, Порядку №775 у збільшеному до 100 000 гривень розмірі, тобто право розпоряджатися цими грошовими коштами в інтересах служби, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, особисто підписав раніше складений за його вказівкою додаток до наказів зі Списками поліцейських, які виконують службові обов`язки та/або беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів та заслуговують на додаткову винагороду Бахмутського районного відділення Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області. Проте, за твердженнями слідчого, у ньому містилися завідомо неправдиві відомості щодо необхідності виплати збільшеної додаткової винагороди (до 100000 грн) поліцейським. Після їх підписання ОСОБА_4 забезпечив передачу документів до сектору кадрового забезпечення Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області для його подальшого затвердження наказом начальника Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області, чим видав завідомо неправдивий офіційний документ

На підставі виданих ОСОБА_4 за вказівкою ОСОБА_5 завідомо неправдивих офіційних документів поліцейським Бахмутського районного відділення Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області безпідставно було нараховано та виплачено збільшену додаткову винагороду (до 100000 грн). Так, ОСОБА_4 було допущено розтрату грошових коштів Маріупольського МВ УПО в Донецькій області та заподіяно збитки Державному бюджету на загальну суму 2 685 832,67 грн, що є особливо великим розміром.

16.05.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

Як зазначає слідчий, санкцією ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України визначено обов`язковим додатковим покаранням конфіскацію майна.

Згідно з інформацією з обліків та реєстрів МВС України ОСОБА_4 володіє транспортним засобом автомобілем Opel Kadett 1986 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 .

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий просить суд:

- накласти арешт на майно із забороною права відчуження, розпорядження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, яке на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме:

- Opel Kadett 1986 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 20.05.2024 року, судову справу № 203/2707/23, провадження № 1-кс/0203/1689/2024, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана судді канцелярією суду 21.05.2024 року.

У судове засідання, слідчий не з`явився, проте до початку судового засідання подав клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглянуто без повідомлення власника майна ОСОБА_4 , з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя на підставі частини 1 статті 172, частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України розглянув клопотання слідчого за відсутності слідчого та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Слідчий суддя, вивчивши доводи слідчого, викладені в клопотанні, та дослідивши матеріали клопотання, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, перебуває кримінальне провадження №0000097 від 30.03.2023 року.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюють прокурори Донецької обласної прокуратури.

16.05.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до облікової картки № 172729153 від 23.07.2002 року, МВС України ОСОБА_4 належить транспортний засіб Opel Kadett 1986 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, санкцією ч. 5 ст. 191 КК України визначено обов`язкове додаткове покарання конфіскація майна.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частин 11, 12 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Аналіз викладених вище норми КПК України, а також встановлених судом обставин кримінального провадження, того, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення, за яке передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна, дає суду підстави для висновку про необхідність накладення арешту на належне йому майно, із забороною розпоряджатися (відчужувати) ним, з метою забезпечення конфіскації майна як додаткового виду покарання.

Тому клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 170, 171, 172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000097 від 30.03.2023 року задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб Opel Kadett, 1986 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , із забороною розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_3 , слідчих слідчої групи та прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000097 від 30.03.2023 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1