УХВАЛА

24 травня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області підполковника поліції ОСОБА_7 , яке погоджено заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000024 від 22.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області підполковник поліції ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням яке погоджено із заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 у якому просить накласти арешт на майно, а саме:

- свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки Mercedes-Benz Е300, д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ;

- два флеш накопичувача;

- автомобіля марки Mercedes-Benz Е300, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключі від автомобіля, що вилучені 21.05.2024 в ході проведення обшуку автомобіля марки Mercedes-Benz Е300, VIN: НОМЕР_3 , 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , яким фактично користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та позбавити всіх осіб, які мають відношення до вказаного майна, можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В обґрунтування клопотання зазначає, що Слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000024 від 22.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15,ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.02.2022 до Рівненської обласної прокуратури надійшло повідомлення УСБУ в Рівненській області про те, що група осіб, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, перебуваючи на території Рівненської області, налагодили протиправний механізм незаконного переправлення осіб через держаний кордон України.

08.05.2024 до матеріалів кримінального провадження долучено рапорт старшого оперуповноваженого 4 сектору 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Рівненській області капітана ОСОБА_9 про те, що до вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним переправленням через державний кордон України в країни ЄС мешканців Рівненської області та України в цілому осіб чоловічої статі призовного віку, щодо яких діє обмеження виїзду за межі України, передбачені дією правового режиму воєнного стану, причетна громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , яка користується автомобілем марки Mercedes-Benz Е300, VIN: НОМЕР_3 , 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

21.05.2024 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук автомобіля марки Mercedes-Benz Е300, VIN: НОМЕР_3 , 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

В ході обшуку було виявлено та вилучено:

- свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки Mercedes-Benz Е300, д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ;

- два флеш накопичувача;

- автомобіля марки Mercedes-Benz Е300, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключі від автомобіля.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задоволити.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили з приводу задоволення клопотання. Пояснили, що клопотання не обґрунтоване та безпідставне.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000024 від 22.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

21.05.2024 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук автомобіля марки Mercedes-Benz Е300, VIN: НОМЕР_3 , 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

В ході обшуку було виявлено та вилучено:

- свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки Mercedes-Benz Е300, д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ;

- два флеш накопичувача;

- автомобіля марки Mercedes-Benz Е300, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключі від автомобіля.

Відповідно до приписів ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2,11 ст.170 КПК України: арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до приписів ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

За змістом ч.3 ст. 132 КПК України умовою застосування заходів забезпечення кримінального провадження є доведення слідчим чи прокурором що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Отже, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 4 статті 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Статтею 169 КПК України та ч. 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Виходячи з викладеного вище, керуючись приписами ст. 169, 170, 173, 175 КПК України

ухвалив:

Клопотання слідчого - задоволити частково.

Накласти арешт на майно, а саме:

- два флеш накопичувача;

- автомобіль марки Mercedes-Benz Е300, д.н.з. НОМЕР_1 ,VIN: НОМЕР_3 , 2016 року випуску;

В інший частині клопотання відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу повернути на відповідальне зберігання з правом користування без права відчуження автомобіль марки Mercedes-Benz Е300, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від автомобіля, марки Mercedes-Benz Е300, VIN: НОМЕР_3 , 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки Mercedes-Benz Е300, д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10