КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2023 рокущодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ірпінь Київської області, громадянина України, вдівця, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без зміни в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України. Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.На підставі ч. ч. 1, 5 ст. 72 КК України в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за цим вироком зараховано строк його попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження з моменту його затримання - 22 червня 2020 року по день набрання вироком законної сили, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Судом визнано доведеним, що 20 червня 2020 року близько 23.00 год. ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , обурившись на ОСОБА_8 через подружню зраду, з мотивів ревнощів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, не бажаючи настання смерті ОСОБА_8 , наніс їй в область голови кулаком руки та ногою не менше 12 ударів, у результаті чого остання відповідно до висновку експерта отримала тяжкі тілесні ушкодження у виді внутрішньо-черепної травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, і ускладнилася розвитком набряку головного мозку, від яких через деякий час настала смерть потерпілої ОСОБА_8 .

Вказані тілесні ушкодження в ділянці голови у своїй сукупності прижиттєві, утворилися незадовго до настання смерті потерпілої від дії тупого предмета або при ударі об такий та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, та знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілої.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

15 березня 2023 року під час судового розгляду даного кримінального провадження, враховуючи, що настання смерті дружини ОСОБА_8 обвинувачений не бажав, прокурором відповідно до ст. 338 КПК України змінено обвинувачення ОСОБА_6 на ч. 2 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_6 порушує питання про перекваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України та просить призначити покарання, непов`язане із позбавленням волі, мотивуючи тим, що він не мав умислу на заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, що потягли її смерть; стверджує, що потерпілій він завдав лише два удари кулаками в голову; показання свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та дані висновку експертизи №107 від 02.12.2022 дають підстави для кваліфікації його дій за ст. 128 КК України, оскільки підтверджують наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, однак ніяким чином не підтверджують наявність у нього умислу на заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок законним і обґрунтованим; захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводиапеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідност. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.

Обвинувачений ОСОБА_6 у суді апеляційної інстанції, не заперечуючи, що на ґрунті ревнощів завдав потерпілій два удари кулаками по голові, наполягав, що умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень не мав.

Однак, така його позиція спростовується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, на підтвердження встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції обґрунтовано послався на докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні:

- рапорт із системи Інформаційний портал Національної поліції України про вчинення злочину від 21 червня 2020 року за № 3189, відповідно до якого на номер 102 фельдшер села Пилипче Баришівського району Київської області ОСОБА_11 повідомила, що померла ОСОБА_8 , 1999 року народження, про що останню повідомив чоловік померлої ОСОБА_6 , який зранку виявив труп дружини;

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332 від 21 червня 2020 року, згідно із яким ОСОБА_6 , перебуваючи в спальній кімнаті приватного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів здійснив умисне вбивство дружини ОСОБА_8 ;

- протокол огляду місця події від 21 червня 2020 року разом із ілюстративною фототаблицею, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що в одній із кімнат вказаного будинку під стіною розташовано диван, на якому виявлено оголений труп жіночої статі, на якому виявлено на обличчі, тулубі, руках і ногах синці та садини, у подальшому це тіло обізнано як ОСОБА_8 ;

- протокол огляду місця події від 22 червня 2020 року разом із ілюстративною фототаблицею, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого була зафіксована обстановка вчинення кримінального правопорушення. Цей протокол огляду та доданий до нього відео файл досліджені в судовому засіданні та учасниками справи не оспорювалися;

- протокол огляду місця події від 22 червня 2020 року разом із ілюстративною фототаблицею, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , огляд проводився після виявлення тіла ОСОБА_8 , у ході даного огляду виявлено та вилучено речі, що належали померлій, а також візок металевий із дерев`яною дощечкою, які у подальшому визнані речовими доказами;

- протокол слідчого експерименту від 23 червня 2020 року за участю свідка ОСОБА_9 і відеозаписом до нього, який відтворив обставини розташування ОСОБА_6 і ОСОБА_8 та обставини нанесення останній обвинуваченим в область голови двох ударів кулаком руки та одного удару ногою, від цих ударів ОСОБА_8 втратила рівновагу і вдарилися головою об бетонну стіну. Після нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , обвинувачений підійшов до ОСОБА_8 , взяв її під руки обличчям до себе та почав витягувати її з кімнати. Затягнувши дружину в іншу кімнату, ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_8 , від чого вона впала на правий бік та вдарилися головою об диван, що знаходився у цій кімнаті. Потім бачив, що ОСОБА_6 біля металевого паркана будинку підіймав ОСОБА_8 , однак не втримав її та остання впала та знову вдарилися лобною частиною голови об асфальтне покриття;

- протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , який показав, що 20 червня 2020 року він із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 утрьох вживали спиртні напої, потім остання запропонувала йому інтимні стосунки, на що він погодився, для чого вони удвох вийшли до іншої кімнати будинку. Коли вони сиділи на розкладному кріслі, у кімнату зайшли ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , останній двічі ударив ОСОБА_15 кулаком руки в обличчя та остання вийшла в іншу кімнату. Після цього ОСОБА_6 почав наносити удари йому, після цих ударів він залишився у кімнаті, а ОСОБА_6 із дружиною ОСОБА_8 покинули будинок. Що відбувалося далі йому невідомо;

- протокол огляду трупа від 22 червня 2020 року із ілюстративною фототаблицею згідно із яким судовим-медичним експертом оглянуто труп ОСОБА_8 та виявлено численні синці та садини в області обличчя, верхніх кінцівок, передньої грудної клітки, задньої поверхні грудної клітки, поперековій ділянці та на нижніх кінцівках. При дослідженні м`яких покривних тканин голови виявлено масивний крововилив в їх товщі в правій лобно-тім`яній скроневій ділянці. Також виявлені інші тілесні ушкодження на тулубі, верхніх та нижніх кінцівках.

- висновок судово-медичної експертизи № 131 від 15 вересня 2020 року, згідно із яким при експертизі трупа ОСОБА_8 були виявлені: внутрішньочерепна травма: розповсюдженні субарахноїдальні крововиливи в корі головного мозку й дрібновогнищеві субарахноїдальні крововиливи в мозочку з нечисленними лейкоцитами по периферії, інфільтруючі крововиливи в товщі м`яких покровів голови з внутрішньої сторони з нечисленними лейкоцитами по периферії, синці та садна на обличчі; синці та садна та верхніх та нижніх кінцівках, на тулубі крововиливи в м`яких тканинах у верхній третині грудної клітки по хребтовій лінії, у поперековій ділянці ліворуч, у м`яких тканинах правого плеча, в проекції правого наднирника, в навколонирковій клітковині праворуч. Морфологічні ознаки алкогольної кардіоміопатії. Портальний гепатит. Вогнищевий мезангіо-проліферативний гломерулонефрит. Повнокров`я судин внутрішніх органів. Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, та ускладнилася розвитком набряку головного мозку. Виявлені у потерпілої ОСОБА_8 тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілої. Також у висновку зазначено, що при дослідженні трупа ОСОБА_8 було виявлено етиловий спирт у концентрації в крові - 2,15 %, у сечі - 2,78 %, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння;

- висновок судово-психіатричної експертизи № 348 від 29 серпня 2020 року, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_6 під час скоєного інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, у тому числі не перебував у тимчасово хворобливому розладі психічної діяльності. Під час скоєння інкримінованих йому дій він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 перебував у стані емоційного збудження, яке здійснило суттєвий вплив на його поведінку, але не досягло стану фізіологічного афекту.

- висновок додаткової судово-медичної експертизи № 106 від 16 вересня 2020 року, відповідно до якого механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_8 не суперечить механізму, на який вказує підозрюваний ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту за його участю, однак слід зауважити на розбіжність судово-медичних даних за кількістю травматичних впливів травмуючого предмету і даних за кількістю заподіяних ударів. Такі ж самі висновки зробив експерт при дослідженні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_9 ;

- висновок додаткової судово-медичної експертизи № 141 від 20 грудня 2021 року, згідно із яким виявленні у ОСОБА_8 тілесні ушкодження в області голови спричинено від не менш ніж 12-15 механічних дій тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), якими могла бути рука стиснута в кулак, взута нога, інший предмет з аналогічними властивостями;

- висновок комісійної судово-медичної експертизи № 107/К від 02 грудня 2022 року, відповідно до якого закрита черепно-мозкова травма ОСОБА_8 має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_8 ; смерть ОСОБА_8 настала внаслідок черепно-мозкової травми, яка призвела до розвитку набряку головного мозку; зважаючи на результати судово-гістологічного дослідження характер і морфологічні особливості тілесних ушкоджень, черепно-мозкова травма, крововилив у м`які тканини поперекової ділянки та в навколониркову жирову тканину праворуч, виникли близько години до настання смерті ОСОБА_8 ; таким чином, виявлені тілесні ушкодження є зажиттєвими і могли бути спричинені 20 червня 2020 року; на тілі ОСОБА_8 не відобразилися індивідуальні ознаки предмета, однак ним могла бути взута нога, тверда підлога чи полотно дороги, стіни; ОСОБА_8 після нанесення їй тілесних ушкоджень могла здійснювати будь-які самостійні дії: рухатися, ходити, чинити опір, тощо до моменту розвитку набряку головного мозку, давність якого не перевищує одну годину.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття.

Показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 щодо фактичних обставин події, зокрема, кількості, механізму, локалізації нанесення обвинуваченому потерпілій тілесних ушкоджень як під час досудового розслідування так і в суді першої інстанції є незмінними, послідовними та узгоджуються між собою.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив, що ОСОБА_6 , побачивши за місцем проживання ОСОБА_12 ОСОБА_8 та ОСОБА_12 разом, одразу наніс ОСОБА_8 у голову два удари рукою та один удар ногою. Потім вони поклали ОСОБА_8 на візок і відвезли її до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де вона була жила, у дворі будинку помили ОСОБА_8 та занесли її в будинок; наступного дня він дізнався, що ОСОБА_8 померла.

Свідок ОСОБА_12 також вказав, що ОСОБА_6 двічі ударив ОСОБА_15 кулаком в обличчя, потім побив його, він залишився вдома, а ОСОБА_6 із дружиною ОСОБА_8 покинули будинок; наступного дня він дізнався про те, що остання померла.

Свідок ОСОБА_13 вказав, що ОСОБА_8 , коли прийшла до них за місцем проживання ОСОБА_12 , тілесних ушкоджень не мала. Прокинувшись зранку, побачив, що ОСОБА_12 побитий, потім прийшов дільничний та повідомив, що ОСОБА_8 померла.

Свідок ОСОБА_16 - сестра обвинуваченого дала показання про те, що вночі близько опівночі ОСОБА_17 та ОСОБА_9 додому привезли на візку ОСОБА_8 , яка була вся в багнюці. Вони утрьох помили надворі ОСОБА_8 , вона махала руками, не хотіла митися. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 занесли ОСОБА_8 до будинку, де поклали спати на ліжко, оскільки остання самостійно йти не могла, бо була п`яна. Тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_8 вона не бачила, так як було темно. Зранку ОСОБА_6 повідомив, що його дружина померла.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що його дії необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, оскільки у нього не було умислу на заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, що потягли її смерть, є неспроможними, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України, є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання таких наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Враховуючи локалізацію та кількість виявлених на трупі ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, зокрема, на голові та тулубі, причинний зв`язок між нанесенням ударів і настанням наслідків у вигляді смерті, колегія суддів уважає, що дії ОСОБА_6 носили умисний характер, були спрямовані на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , оскільки він наніс чисельні удари кулаком руки та ногою в життєво важливий орган - голову потерпілої, що свідчить про наявність умислу, зокрема те, що ОСОБА_6 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки, хоча й не бажав, але свідомо допускав їх настання - смерті потерпілої.

Обставини, на які вказує апелянт як на підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 128 КК України, були предметом ретельної перевірки у судовому засіданні.

Суд першої інстанції за наслідками досліджених доказів та їх оцінки, дійшов висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України і належним чином обґрунтував своє рішення, навівши відповідні мотиви.

Посилання ОСОБА_6 на те, що на ґрунті ревнощів він наніс своїй дружині ОСОБА_8 лише два удари кулаком руки в голову, спростовуються висновком додаткової судово-медичної експертизи № 141 від 20 грудня 2021 року, згідно із якою у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження в області голови, спричинені від не менш ніж 12-15 механічних дій тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), якими могла бути рука, стиснута в кулак, взута нога, інший предмет з аналогічними властивостями; виникнення черепно-мозкової травми внаслідок двох ударів кулаком руки чи двох ударів кулаком руки та одного удару ногою чи падіння з положення стоячи чи сидячи виключається.

На переконання колегії суддів винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, доведена в повній мірі за критерієм «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЧ у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року) і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали би прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, не встановлено; інші порушення, на які посилаються у своїх апеляційних скаргах захисники, не впливають на доведеність винності ОСОБА_6 , кваліфікацію їх дій та призначення покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - без зміни.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді: ______________ ______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

№11-кп/824/1842/2024

Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_18

Доповідач: ОСОБА_1