Справа № 697/993/24
Номер провадження 1-кп/697/168/2024
У Х В А Л А

Іменем України

10 травня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Канів Черкаської області, проведеному в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000044 від 03.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Джесітай, Чімкентської області, Казахстан, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Канівському міськрайонному суді Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0000044 від 03.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, незаконно придбала речовину рослинного походження, яка згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-24/4159-НЗПРАП від 25.03.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою висушеної речовини 10,86 г, яку зберігала без мети збуту у холодильнику та у серванті веранди житлового будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області в ході обшуку, проведеного 14.03.2024.

Вона ж, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України перебуваючи на обліку у лікаря нарколога КНП «Канівська БЛ», як наркозалежна, та знаходячись на замісній терапії, зранку 14.03.2024 отримала у КНП «Канівська багатопрофільна лікарня» таблетки, які містять в своєму складі наркотичний засіб метадон. У подальшому, того ж дня, близько 09:30 год. ОСОБА_6 знаходячись у господарському приміщенні, поблизу моргу Канівської БЛ, за адресою: АДРЕСА_3 , переслідуючи мету незаконного збуту наркотичного засобу, умисно збула одну таблетку, що згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-24/3981-НЗПРАП від 15.03.2024 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,022 г, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 300 грн особі із зміненими анкетними даними - гр. ОСОБА_7 , якому було доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України - незаконний збут наркотичного засобу, особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України та за ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду ОСОБА_9 від 15.03.2024 стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, строк дії якої спливає 12.05.2024.

Прокурор вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є запобігання ризикам, передбаченим п.п 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_4 на 60 діб.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої, просив його задовольнити з підстав викладених у ньому, пояснив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, а тому їй був обраний саме такий запобіжний захід. Обвинувачена соціальних зв`язків та доходів не має, може вчинити злочини, ухилитися від суду та вплинути на свідків.

Обвинувачена у підготовчому судовому засіданні пояснила, що проживає разом із сином, який їй допомагає, від суду не ухилялась та ухилятись не буде, перебуватиме вдома. Не погоджується лише із кваліфікацією вчиненого нею кримінального правопорушення, буде приходити на кожен виклик суду, просила змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник у підготовчому судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вважає дане клопотання формальним і надуманим. Доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, сторона обвинувачення не надала. Вважає, що посилання на попередні ухвали про обрання обвинуваченій запобіжного заходу відповідно до ст. 198 КПК України забороняється. Обвинувачена не оспорює вчинення нею правопорушення, однак не згідна з його кваліфікацією, а тому сама зацікавлена в тому, щоб справа була розглянута об`єктивно. Свідок є засекречений, інші свідки є лише понятими, а тому жодного впливу на них бути не може. Крім того, обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, і хоча не має власних доходів, перебувала та перебуває на утриманні свого сина, з яким проживає. У зв`язку з недоведеністю ризиків, зазначених у клопотанні про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та їх необґрунтованістю, просить змінити цей запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п.9 ч.2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду , знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

У ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Із досліджених доказів, які містяться в матеріалах клопотання, встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України, обґрунтованість підозри оцінювалася при обранні їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд також дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених у п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим стороною обвинувачення не доведено, та в судовому засіданні не встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 не виконуватиме покладені на неї процесуальні обов`язки; буде переховуватися від органів слідства чи суду, зокрема ухилятиметься від явки до суду; чинитиме тиск чи інший незаконний вплив на свідків; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином або вчинить інше кримінальне правопорушення у випадку застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недоцільним та недостатнім для застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне обрати стосовно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, який полягає в забороні обвинуваченій ОСОБА_4 залишати житло цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя дійшов переконання, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченою ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 194, 196, 315, 369-372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 - відмовити.

Обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком на 60 днів, тобто до 08.07.2024 включно.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не залишати цілодобово місце постійного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання;

4) утримуватися від спілкування у будь-якій формі зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що в разі невиконання нею зазначених вище обов`язків до неї може бути застосовано більш суворий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ОСОБА_4 домашнього арешту покласти на Відділ поліції №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченою, її захисником, прокурором шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити негайно після її проголошення обвинуваченій ОСОБА_4 , прокурора та направити на виконання начальнику державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Повний текст ухвали проголошений 13.05.2024

Головуючий ОСОБА_1