Справа №760/1824/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2023 за № 0000229, на підставі обвинувального акту, затвердженого 19.01.2024 прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Видне Московської області, Російської Федерації, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указами Президента України №64/2022 від 24.02.2022, №133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 07.11.2022 та № 58/2023 від 06.02.2023 затвердженими відповідно законами України №2402-ІХ від 24.02.2022, №2119-ІХ від 15.03.2022, №2212-ІХ від 21.04.2022, №2263-ІХ від 22.05.2022, №2500-IX від 15.08.2022, № 2738-IX від 16.11.2022 та №2915-ІХ від 07.02.2023, № 3057-IX від 02.05.2023, № 451-IX від 18.08.2023, №734/2023 від 06.11.2023 в Україні діє правовий режим воєнного стану з 24.02.2022 по теперішній час.

Так, ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 04.08.2021 вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 6 міс. позбавлення волі, звільнившись 04.12.2023 р. по відбуттю строку покарання, належних висновків для себе не зробив і знову повторно вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення на території Солом`янського району м. Києва, за наступних обставин.

12.12.2023 приблизно о 16:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території залізничного вокзалу «Центральний», розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , познайомившись з раніше невідомим йому ОСОБА_6 , який мав при собі сумку чорного кольору з матеріалу, скожого на шкіру, яка матеріальної цінності не становить, всередині якої був мобільний телефон «Nokia С21», синього кольору, вартістю 2155 грн. 25 коп. (згідно висновку експерта №СЕ-19/111-23/67289-ТВ від 18.12.2023), з сім-картами «Київстар», номер НОМЕР_1 , та «Лайф», номер НОМЕР_2 , які матеріальної цінності не становлять, грошові кошти в кількості 1000 гривень, однією купюрою, окуляри оптичні з темною оправою, які матеріальної цінності не становлять, пачка цигарок «Честерфілд», яка матеріальної цінності не становить, зошит з особистими нотатками, який матеріальної цінності не становить, зарядний пристрій білого кольору, який матеріальної цінності не становить, юсб-кабель, який матеріальної цінності не становить, навушники білого кольору, які матеріальної цінності не становлять, зарядний пристрій «Nokia», який матеріальної цінності не становить, і в цей момент в ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, спілкуючись із потерпілим ОСОБА_6 на різні теми, ОСОБА_4 запропонував останньому попити кави біля кіоску «Ідеаліст», за столиком, що за вищевказаною адресою, в ході чого у потерпілого ОСОБА_6 відстебнувся ремінець на його сумці чорного кольору, на що ОСОБА_4 з метою послаблення пильності, запропонував йому покласти дану сумку до рюкзака потерпілого, на що потерпілий, не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_4 , погодився. В подальшому ОСОБА_4 , нагнувшись до рюкзака потерпілого ОСОБА_6 , який знаходився на підлозі, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, імітуючи поміщення сумки потерпілого до його рюкзака, непомітно для потерпілого повісив вищевказану сумку собі на плече, сховавши сумку потерпілого у себе за спиною, після чого, відійшов від потерпілого під приводом придбати кави, та утримуючи при собі викрадене майно, належне потерпілому ОСОБА_6 , місце вчинення злочину покинув, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3155 гривень 25 копійок.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому. Суду показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, переданому до суду, відповідають дійсним обставинам вчиненого ним кримінального правопорушення. Обвинувачений показав, що 12.12.2023 він, перебуваючи на території залізничного вокзалу «Центральний», познайомившись з раніше невідомим йому потерпілим ОСОБА_6 , який мав при собі сумку чорного кольору. Під час спілкування з потерпілим, у потерпілого ОСОБА_6 відстебнувся ремінець на його сумці чорного кольору, на що обвинувачений запропонував потерпілому покласти дану сумку до рюкзака потерпілого, та у подальшому нагнувшись до рюкзака потерпілого, імітуючи поміщення сумки потерпілого до його рюкзака, непомітно для потерпілого повісив вищевказану сумку собі на плече, сховавши сумку потерпілого у себе за спиною, після чого, відійшов від потерпілого та утримуючи при собі викрадене майно покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Обвинуваченим не оспорюється перелік майна, яке перебувало у сумці потерпілого та його вартість, у подальшому, обвинуваченого було затримано та в нього вилучено сумку потерпілого, про вчинене шкодує, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів

/ч. 3 ст. 349 КПК України/.

У судове засідання не прибув потерпілий ОСОБА_6 , направивши до суду заяву із проханням проводити судовий розгляд у його відсутність, зазначає, що претензій до обвинуваченого не має.

Із врахуванням вимог ст. 325 КПК України, та думок учасників кримінального провадження, які не заперечували проти проведення судового розгляду у відсутність потерпілого, суд на місці ухвалив провести судовий розгляд кримінального провадження у відсутність потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно п. п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» більш суворе покарання призначається особам, які скоїли злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, в складі організованих груп і менш суворе покарання може призначатись особам, які щиросердно розкаялися в скоєному, активно сприяли розкриттю злочину, при цьому враховується стадія вчинення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер і ступінь тяжкості наслідків які настали.

Зокрема, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст.12 КК України, належить до тяжких злочинів; раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а саме: 14 березня 2016 року на підставі вироку Шевченківського районного суду міста Києва за частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 22 березня 2016 року Печерським районним судом міста Києва за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України до 2 років позбавлення волі, а за сукупністю злочинів, за які він засуджений цим вироком та вироком Шевченківського районного суду міста Києва до 2 років 8 місяців позбавлення волі; 31 серпня 2016 року Слов?янським міськрайонним судом Донецької області за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 та частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, а за сукупністю злочинів, за які він засуджений цим вироком та вироком Печерського районного суду міста Києва - до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 12 жовтня 2016 року Краснолиманським міським судом Донецької області за частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, а за сукупності злочинів, за які він засуджений цим вироком та вироком Слов?янського міськрайонного суду Донецької області до 5 років позбавлення волі; 15 лютого 2017 року Краматорським міськрайонним судом Донецької області за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України до 4 років позбавлення волі, а за сукупністю злочинів, за які він засуджується цим вироком та вироком Краснолиманського міського суду Донецької області остаточно до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 16 жовтня 2019 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України до 2 років позбавлення волі; 05 листопада 2019 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 04.08.2021 вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за частиною 2 статті 185, частиною 4 статті 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився з ДУ «Катеринівська виправна колонія № 46» 04.12.2023 р. по відбуттю строку покарання; має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливого злочину проти власності; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра обвинувачений не перебуває; офіційно не працевлаштований; за місцем проживання характеризується посередньо; за місцем відбуття покарання відповідно до характеристики начальника ДУ «Катеринівська виправна колонія (№46)» характеризується негативно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, кримінальне правопорушення вчинив, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, із врахуванням обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого у виді щирого каяття та відсутністю обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, беручи до уваги позицію потерпілого, який зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого, наслідки, які настали внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у вигляді заподіяння потерпілому матеріальної шкоди на суму 3 155 грн. 25 коп., яка потерпілому відшкодована шляхом повернення викраденого майна під час досудового розслідування, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного із ізоляцією останнього від суспільства, а саме: за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі.

Призначаючи строк покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Як вбачається із біографії життя обвинуваченого ОСОБА_4 , останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 судами різних регіонів України призначалось покарання у виді позбавлення волі, яке обвинувачений відбував у державних установах виконання покарань, та звільняючись по відбуттю строку покарання, знову вчиняв корисливі кримінальні правопорушення. Тобто, жодного профілактичного впливу на обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі, незалежно від його строку, не має. У зв`язку із чим, суд не вбачає доцільності у призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 даного виду покарання у максимальному розмірі, визначеному санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, та із врахуванням щирого каяття обвинуваченого, позиції потерпілого, призначає обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі у мінімально визначеному санкцією ч. 4 ст. 185 КК України розмірі.

Реагуючи на прохання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Таким чином, із врахуванням відсутності кількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став, та на 8-й день після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення проти власності, суд не вбачає правових підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 при вирішенні питання про призначення останньому покарання у виді позбавлення волі положення ст. 69 КК України.

Також, суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки, враховуючи вищевикладені обставини, особу обвинуваченого, суд прийшов до висновків про неможливість виправлення засудженого без ізоляції останнього від суспільства.

При цьому, строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 16 год. 30 хв. 12.12.2023 р., тобто з моменту фактичного затримання обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні становлять: 7 193, 92 грн., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 337, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 370, 371, 374-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі, обраховувати з моменту фактичного затримання останнього, тобто з 16 год. 30 хв. 12.12.2023 р.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком суду законної сили залишити без змін, - у виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави витрати на залучення судових експертів у сумі 7 193, 92 грн., які складаються з:

-6058, 24 грн. - витрати на проведення судової експертизи, висновок експерта від 04.01.2024 р. за № СЕ-19/111-23/67285-ФП,

-1135, 92 грн. - витрати на проведення експертизи, висновок експерта від 18.12.2023 р. № СЕ-19/111-23/67289-ТВ.

Вирішити долю речових доказів:

-грошову купюру номіналом 1000 гривень АЛ7716893 та сумку наплічну чорного кольору з матеріалу, схожого на шкіру, всередині якої мобільний телефон «Nokia С21», синього кольору з сім-картами «Київстар», номер НОМЕР_1 , та «Лайф», номер НОМЕР_2 , окуляри оптичні з темною оправою, пачка цигарок «Честерфілд», зарядний пристрій білого кольору, юсб-кабель, навушники білого кольору, зарядний пристрій «Nokia», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити у власності потерпілого ОСОБА_6 ;

-куртку коричневого кольору, яку поміщено до спец. пакету SUD 4010009, та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП на СЗТ ГУНП у м. Києві відповідно до квитанції № 000505 від 22.12.2023 р., порядковий номер 464, - повернути засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком суду законної сили;

-лазерний диск з відеозаписами системи «Безпечне місто», розташованих у приміщенні Центрального залізничного вокзалу ст. Київ-Пасажирський та лазерний диск , на якому фотографії ОСОБА_4 , визнані речовими доказами на підставі постанови слідчого від 14.12.2023 р., - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000229 протягом усього часу його зберігання;

-лазерний диск з відеозаписом з мобільного телефону Iphone 6s свідка ОСОБА_7 , визнаний речовим доказом на підставі постанови слідчого від 13.12.2023 р., - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000229 протягом усього часу його зберігання.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1