справа № 361/5790/16-к
провадження № 1-кп/361/80/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000648 від 10.03.2016 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Літочки Броварського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Літочки Броварського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , та проживаючого за адресою : АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває дане кримінальне провадження, ухвалою від 24.05.2023 після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддею ОСОБА_1 прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити судовий розгляд кримінального провадження зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для закриття кримінального провадження відсутні, кримінальне провадження підсудне цьому суду і наявні всі підстави для призначення судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 проти призначення справи до розгляду заперечив та просить суд повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства. Так, обвинувальний акт не містить конкретного формулювання обвинувачення, а вказане формулювання обвинувачення є абсолютно незрозумілим та таким, що протирічить іншим твердженням, викладеним в цьому ж обвинувальному акті. З обвинувального акту не зрозуміло, які саме дії вчинив ОСОБА_4 із використанням наданого йому службового становища. Тим більше, що рішення про надання ОСОБА_8 дозволу на розробку проекту землеустрою приймалося не сільським головою і не ОСОБА_6 , а колегіальним органом - Літочківською сільською радою на сесії, тобто відповідно до положень обвинувального акту прийняття вказаного рішення не входило до повноважень сільського голови, отже, в такому разі дії обвинувачених мали б кваліфікуватися за іншою статтею кримінального кодексу.

Положення обвинувального акту протирічать самі собі. Так, згідно обвинувального акту неправомірна вигода була отримана за прийняття сесією Літочківської сільської ради дозволу на розробку проекту землеустрою, дане рішення було прийняте 10.03.2016, про що ОСОБА_8 було відомо від обвинувачених, в той же час останній перерахував кошти на рахунок Благодійної організації «Літочківський благодійний фонд «Добробут» лише 10.04.2016, коли він достеменно знав, що рішення вже прийнято.

Крім того, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого йому службового становища. В той же час ОСОБА_4 обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дій з використанням наданої їй влади та службового становища, отже частини обвинувального акту щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_6 мають суттєві неузгодженості.

Також в обвинувальному акті зазначено про отримання саме ОСОБА_4 неправомірної вигоди, а на аркуші 16 зазначено про наявність у нього корисливих мотивів, у той час, як кошти були перераховані на рахунок Благодійної організації «Літочківський благодійний фонд «Добробут», до якого ОСОБА_4 не має жодного відношення.

Також в обвинувальному акті не зазначено, які саме «службові повноваження та пов'язані з цим можливості» використав ОСОБА_6 для забезпечення винесення позитивного висновку комісією з питань земельних відносин стосовно виділення ОСОБА_8 земельної ділянки.

Захисник зазначає, що обвинувальний акт не містить зрозумілого фактичного викладу обставин кримінального провадження, які підлягають доказуванню, оскільки викладені в ньому твердження є такими, що суперечать самі собі та є незрозумілими, позбавляючи таким чином стороні захисту можливості здійснення ефективного захисту.

Також захисник вказав, що у даній справі обвинувальний акт вже повертався судом прокурору 23.01.2017, в той же час, направляючи повторно обвинувальний акт до суду, прокурором не усунуто переважну кількість зазначених в ухвалі суду недоліків.

Крім того, адвокат ОСОБА_7 подав скаргу на рішення прокурорів, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 від 10.03.2016 про визначення підслідності кримінального провадження №0000648 за слідчим управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сферах державної служби та власності Департаменту з розслідування та нагляду у кримінальних провадженнях у сферах державної служби та власності Генеральної прокуратури України. Визнати протиправною та скасувати рішення прокурора - постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 від 10.03.2016 про визначення підслідності кримінального провадження №0000648 за слідчим управлінням прокуратури Київської області посилаючись на те, що у останнього не існувало жодних правових підстав для визначення підслідності у даному кримінальному провадженні за слідчими органів прокуратури.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в цілому підтримала доводи колеги адвоката ОСОБА_7 , однак не заперечує проти призначення справи до судового розгляду, вважає, що всі заявлені її колегою обставини є підставою для виправдувального вироку у даній справі.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримує позицію обох адвокатів.

Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту посилаючись на те, що після повернення обвинуваного акту прокурору в 2017 році всі вказані в ухвалі суду недоліки було усунено, а правильність кваліфікації та інші зазначені захисником в клопотанні обставини мають бути встановлені під час судового розгляду.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши зміст обвинувального акту та додані до нього документи, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, до яких віднесені подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; та інші обставини, - покладається на слідчого, прокурора.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Аналіз змісту указаних вимог закону у сукупності свідчить про те, що формулювання в обвинувальному акті обвинувачення, яке за визначенням у п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, є твердженням про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування, та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 цього ж Кодексу, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.

Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті "а" пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною.

У справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 Європейський суд з прав людини зазначив, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У тексті підпункту "а" п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту "а" п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно ч. 1 ст. 337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засади змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст. 291 КПК України, з правової точки зору, але не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта.

Так, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором, зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 вказаної статті, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону, статті КК України і формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Таке обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено як національним законодавством, так і практикою Європейського суду з прав людини.

Таким чином, правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Аналіз змісту обвинувального акту указує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення відповідно до положень закону.

На думку суду, органом досудового розслідування в направленому обвинувальному акті обставини кримінального правопорушення викладено неконкретно, поверхово, вони містять суперечності, як між текстами обвинуваченнями так із фактичними обставинами справи.

Так, згідно формулювання обвинувачення, метою вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення вказано «власне незаконне збагачення» (а.с.11) та йому інкримінується вимагання та одержання неправомірної вигоди, однак в чому проявилось власне незаконне збагачення та в якому розмірі - в обвинувальному акті не вказано, грошові кошти були перераховані на рахунок Благодійної організації «Літочківський благодійний фонд «Добробут», при цьому при кваліфікації діяння не конкретизовано, для себе чи для третьої особи вимагалася обвинуваченим неправомірна вигода.

В формулюваннях обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 містяться суттєві неузгодженості, так, в формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 вказано, що «… ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_6 передав голові сільської ради ОСОБА_4 квитанцію про сплату вищевказаної неправомірної вигоди в сумі 257 500 гривень…» (а.с.21), при цьому в формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 про присутність ОСОБА_6 при передачі квитанції не зазначено (а.с.13); ОСОБА_4 обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища (а.с.14), а в обвинуваченні ОСОБА_6 не зазначено використання службовою особою «влади» (а.с.22).

До того ж ОСОБА_6 інкримінується ч. 5 ст. 27, однак в тексті обвинувачення як щодо ОСОБА_4 так і щодо ОСОБА_6 відсутні конкретні вказівки, чи вчиняли вони злочин у співучасті, і чи діяли вони за попередньою змовою чи без такої.

Такі недоліки при складанні обвинувального акту є порушенням вимог щодо форми та змісту обвинувального акту.

На думку суду наявність зазначених недоліків унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, суттєво порушують права обвинувачених, і не можуть бути усунуті під час судового розгляду, а тому позбавляють суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Слід зауважити, що, як випливає зі змісту ч. 2 ст. 337 КПК України, а також зі змісту ст. 338 КПК України, зміна прокурором обвинувачення, шляхом якої можуть бути усунуті вказані недоліки під час судового розгляду, є його правом, а не обов`язком, і будь-які процесуальні важелі спонукання прокурора до реалізації такого права судом під час судового розгляду, чинним КПК України не передбачено, більш того, з огляду на положення ст. 26 КПК України, є порушенням принципу диспозитивності, що є неприпустимим.

Єдиним законним процесуальним важелем примушення прокурора до усунення вказаних недоліків, законом визначено повернення обвинувального акту, як це передбачає п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Суд не знаходить підстав для вирішення інших питань з огляду на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та повернення його прокурору.

Також суд звертає увагу на наступне:

- при прийнятті даного рішення суд не досліджував жодного доказу, а тому не вдався до оцінки доказів, їх належності чи допустимості;

- суд не давав оцінку обставинам кримінального правопорушення, а лише зазначив на відсутність обов`язкових відомостей, які мають міститись в обвинувальному акті;

- призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, який не містить відповідних відомостей, означало б призвести до порушення права на захист обвинуваченого і до можливого скасування вищою інстанцією судового рішення, ухваленого за результатами розгляду справи судом, з підстав порушення права на захист;

- призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, який не містить відповідних відомостей, розраховуючи на зміну обвинувачення прокурором в майбутньому, суд не може, так як зміна обвинувачення це право, а не обов`язок прокурора.

Крім того, суд звертає увагу на те, що дане кримінальне провадження перебуває на розгляді Броварського міськрайонного суду Київської області з 2018 року, при цьому 16 судових засідань було відкладено за клопотанням сторони обвинувачення та понад 10 разів судове засідання відкладалося по причині неявки всіх учасників, в тому числі прокурора, тому вказані в ухвалі недоліки мають бути усунені протягом розумного (об`єктивно необхідного для виконання цієї процесуальної дії) строку.

Керуючись п.3 ч.3, ч.4 ст.314, ст.ст. 291, 376, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000648 від 10.03.2016 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України з доданими матеріалами кримінального провадження повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1