Дата документу 20.03.2024 Справа № 337/3242/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/3242/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/613/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2024 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Більманка Запорізької області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, ФОП « ОСОБА_6 », не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 квітня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2024 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 квітня 2024 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, прийнятою без з`ясування усіх належних обставин.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про існування заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах прокурора щодо можливості такої поведінки обвинуваченого, оскільки даних стосовно того, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має не зняту та не погашену судимість, матеріали судового провадження не містять.

Вказує, що судом першої інстанції не враховані доводи сторони захисту щодо наявності у ОСОБА_6 постійного місця реєстрації та проживання, а також сталих родинних зв`язків.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм батьком, який зобов`язується забезпечувати матеріальні потреби свого сина у разі застосування до нього цілодобового домашнього арешту.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації останнього з покладанням обов`язків, передбачених п. 5 ст. 194 КПК України.

Повідомлений належним чином обвинувачений ОСОБА_6 через Державну установу «Запорізький слідчий ізолятор» про розгляд апеляційної скарги його захисника, заяв про забезпечення його участі в судовому засіданні або відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Від захисника - адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд поданої нею апеляційної скарги без її участі, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги захисника не подавав.

Враховуючи наведене та з урахуванням приписів ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає, що неприбуття сторін не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та вказав про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Під час оцінки заявлених прокурором ризиків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ризик переховування від суду наразі є актуальним та обумовлений серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю можливого покарання.

Так, злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

В контексті ризику переховування, серед іншого, колегія суддів також відзначає факт відсутності у обвинуваченого ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків.

Колегія суддів вважає, що не зменшився і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки як випливає із матеріалів кримінального провадження під час розгляду Комунарським районним судом м. Запоріжжя кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, останній вчинив дії, за які наразі обвинувачується у вчиненні аналогічного інкримінованого йому в даному кримінальному провадженні злочину, що свідчить про високу схильність обвинуваченого до вчинення умисних корисливих злочинів.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та на даний час не зменшились.

Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого місця реєстрації та проживання не можуть бути єдиною підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 квітня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4