Справа № 203/1987/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, зобов`язати провести слідчі дії-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, подана в порядку ст.303 КПК України, в якій скаржник просив скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 04.03.2024 року про закриття кримінального провадження №00005000 та зобов`язати слідчого провести необхідні слідчі та процесуальні дії. В обгрунтування скарги посилався на неповноту проведення досудового розслідування, необгрунтованість та передчасність винесення оскаржуваної постанови.

В судове засіданні адвокат ОСОБА_4 не з`явився, надавши клопотання про розгляд скарги за його відсутності, в зв`язку із перебуванням у відрядженні в м.Києв.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Слідчий в призначене судове засідання також не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000500, відомості про яке внесено до ЄРДР 24.04.2023 року з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.365 КК України на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.04.2023 року у справі №203/1885/22, якою було зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 від 22.03.2023 року за фактом застосування до останнього заходів фізичного впливу працівниками СБУ.

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 04.03.2024 року вказане вище кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування не було допитано самого заявника ОСОБА_3 на предмет застосування до нього фізичної сили з боку співробітників СБУ та заподіяння йому тілесних ушкоджень; не вирішено питання про витребування відповідної медичної документації та проведення судово-медичної експертизи; не вжито належних заходів щодо встановлення співробітників СБУ, які застосовували до ОСОБА_3 заходи фізичного впливу та зафіксовані на відеозаписі, а також яких, як зазначив ОСОБА_3 , він зможе впізнати.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова від 04.03.2024 року винесена передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, спрямованих на повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню, а скарга в цій частині задоволенню.

Поряд з цим, слід відмовити в задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого провести слідчі дії, оскільки в силу ч.5 ст.40 КПК України слідчий є самостійним в своїй процесуальній діяльності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,91,94,303-307,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, зобов`язати провести слідчі дії задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 04 березня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000500.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1