В И Р О К

Іменем України

13 червня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорки ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисниці ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000260 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 13.07.2021 Житомирським апеляційним судом за ч. 1 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1, 1 ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, які відбув повністю,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Тридцятого вересня 2021 року о 07 годині 30 хвилини у ОСОБА_4 , який разом із ОСОБА_6 перебували поблизу магазина «Світанок», що знаходиться по вул. Центральній у с-щі Новогуйвинське, Житомирського району, виник злочинний умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , зловживаючи довірою ОСОБА_6 , під приводом розмови взяв в останнього мобільний телефон «HUAWEI P8 Lite», який належить батьку ОСОБА_6 ОСОБА_7 та, утримуючи його при собі, з місця злочину втік.

Надалі ОСОБА_4 вказаним мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 1608 грн 33 коп.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні згаданого кримінального правопорушення визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та надав показання, які відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину іншими учасниками судового засідання також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим стороною захисту, судовий розгляд проведено відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченому та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Призначаючи міру покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином та від якого тяжких наслідків не настало, оскільки майно, яким протиправно заволодів обвинувачений, повернуто потерпілому шляхом його вилучення, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, непрацевлаштований, має непогашену судимість за вчинення злочинів проти власності, висновків не зробив та після звільнення з місць позбавлення волі через короткий проміжок часу вчинив даний злочин, що свідчить про неможливість застосування до нього ст. 75 КК України.

Окрім того, суд враховує обставину, яка пом`якшують покарання обвинуваченому, як визнання ним своєї вини.

Водночас суд виключає з обвинувачення рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання з огляду на таке.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати.

Враховуючи, що непогашена судимість за вчинення викрадення чужого майна та офіційних документів, є кваліфікуючою ознакою за інкримінований ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, то ця обставина (рецидив злочину) не може бути врахована, як обставина, що обтяжує йому покарання.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання нових злочинів у виді обмеження волі.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати пов`язані з проведенням експертизи.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 686 (шістсот вісімдесят шість) грн 48 коп. витрат на залучення експертів.

Арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.10.2021 на мобільний телефон «HUAWEI P8 Lite», скасувати та вказаний речовий доказ, який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 повернути правонаступнику.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому, який не був присутнім у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: