Справа № 392/1288/23
Провадження № 1-кп/392/119/24

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 03.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, із повною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого контролером в КП «Мала Виска Водоканал», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2023 близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на території їдальні розташованої за адресою АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із малолітнім ОСОБА_7 , маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар лівою ногою в область гомілки лівої ноги малолітнього потерпілого, тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця лівої гомілки. Від отриманого удару малолітній потерпілий ОСОБА_7 впав на та отримав тілесні ушкодження у вигляді синців виступаючих поверхонь правового та лівого ліктьових суглобів.

В подальшому, ОСОБА_3 , використовуючи фізичну силу рук, перебуваючи в положенні сидячи зверху на малолітньому потерпілому ОСОБА_7 , наніс останньому два удари кулаком правої руки в область спини, тим самим спричинивши малолітньому потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців задньої поверхні грудної клітки.

Окрім того, ОСОБА_3 , продовжуючи злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, використовуючи фізичну силу рук, вхопившись за волосся малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , притиснувши його до стіни в положенні навпочіпки, коліном правої ноги наніс останньому один удар в область лівого плеча, тим самим спричинивши малолітньому потерпілому тілесні ушкодження у вигляді саден задньої поверхні лівого плечового суглобу.

Після цього, ОСОБА_3 , продовжуючи злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, використовуючи фізичну силу рук, продовжуючи утримувати за волосся малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , притуливши його до стіни спиною в положенні стоячи, кулаком лівої руки, наніс останньому один удар в область грудної клітки, тим самим спричинивши малолітньому потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні грудної клітки.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 72 від 03.07.2023, вищевказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не заперечував щодо фактичних обставин кримінального правопорушення та пояснив, що він 02.07.2023 після обіду, йшов до магазину, де також був потерпілий ОСОБА_8 , в нього з ним виник конфлікт, та він побіг за ним, догнав його на території їдальні по вул. Миру, вдарив по нозі, після чого потерпілий впав на землю потім ще наносив кулаком удари по спині, грудній клітині, тримав за волосся, із плином часу точно не пам`ятає як все було. В обвинувальному акті все зазначено вірно, на досудовому розслідуванні під час допиту та слідчого експерименту розповідав та показував як наносив тілесні ушкодження. У потерпілих просив вибачення, зараз спілкуються між собою, жодних претензій до нього не мають. Відповідні висновки для себе зробив, у вчиненому розкаявся, просив призначити покарання у виді штрафу.

Враховуючи те, що учасники провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, та вивченням характеризуючих даних на особу, визнавши недоцільним допит потерпілого, свідків, вивчення письмових доказів у провадженні.

Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено. З`ясувавши позиції прокурора, обвинуваченого та захисника, потерпілого, у наданій на адресу суду заяві, суд дійшов висновку про правильність кваліфікації досудовим слідством дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що ОСОБА_3 задовільно характеризується за місцем проживання, іноді зловживає спиртними напоями, офіційно працевлаштований, розлучений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з бабусею ОСОБА_9 , 1945 р.н., та дідусем ОСОБА_10 , 1952 р.н., на диспансерних обліках у кабінеті нарколога та психіатра КНП «Маловисківська лікарня» не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, відсутність будь яких претензій зі сторони потерпілого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, у виді штрафу, в межах санкції статті ч. 1 ст. 125 КК України, при цьому судом враховуються відомості про майновий стан обвинуваченого, який офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, його (обвинуваченого) ствердження під час виступу у судових дебатах про можливість сплатити штраф, а також суд бере до уваги, що саме такий вид покарання сприятиме наповненню державного бюджету України, та в подальшому такі кошти зможуть бути використані на потреби Збройних сил України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_3 саме такого виду та розміру покарання буде справедливим, необхідним та достатнім і досягне мети не лише покарати останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України не встановлено.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинувачен(ому)ій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_11

суддя