Справа № 307/1499/24
Провадження № 1-кп/307/110/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2024 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
її захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6
Власник майна ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання та просять в його задоволенні відмовити.
Дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2024 року в даному кримінальному провадженні накладено арешт на тимчасово вилучене майно: автомобіль марки «Volkswagen Passat В6», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23.03.2023 року належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 , України, який поміщено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat В6», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та який слідчим визнаний речовим доказом в даному кримінальному провадженні, накладався з метою усунення перешкод для проведення експертиз в кримінальному провадженні.

З досліджених в судовому засіданні свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , довідки комунального закладу освіти «Центр позашкільної роботи Тячівської міської ради Закарпатської області» від 2 квітня 2024 року за №01-12/3, довідки «Тячівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини» від 25.03.2024 року за №156, Виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 за №745 вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 , яка проживає в АДРЕСА_1 , є матір`ю двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому малолітня донька ОСОБА_9 навчається з 15 вересня 2023 року в гуртку «Хореографія», який проводиться на базі КЗ «Мистецька школа Тячівської міської ради» в м. Тячів, а малолітній син ОСОБА_8 хворів та знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Тячівська районна лікарня» та обоє дітей знаходяться під наглядом лікаря «Тячівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини» в м. Тячів.

Вказані обставини свідчать в необхідності користування обвинуваченою ОСОБА_4 належним їй на праві власності автомобілем марки «Volkswagen Passat В6», державний номерний знак НОМЕР_1 , який було тимчасово вилучено в неї на стадії досудового розслідування та накладено арешт слідчим суддею.

З доученого до обвинувального акту Реєстру матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 21.03.2024 року, вбачається, що жодні експертизи щодо тимчасово вилученогоавтомобіля марки «Volkswagen Passat В6», державний номерний знак НОМЕР_1 , у зв`язку з чим накладався арешт на автомобіль, в даному кримінальному провадженні не проводилися.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. 3. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти Російської Федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року, при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, суд має встановити відсутність підстав для його подальшого застосування у конкретному кримінальному провадженні, розгляд якого здійснюється судом, при цьому правомірність та обґрунтованість арешту майна визначається наявністю передбачених законом підстав, зв`язком з обставинами конкретного кримінального провадження, змістом ухвали про накладення арешту та належним мотивуванням клопотання про скасування арешту.

Згідно п.2 ч.1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Згідно п.20 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19 листопада 2012 року за №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

А відповідно до п.32 вищезазначеного Порядку фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Граничний розмір таких витрат не може перевищувати суми, обчисленої на підставі первинних документів, які підтверджують витрати.

Враховуючи, що досудове розслідування, під час якого проведені відповідні огляди автомобіля, у вказаному кримінальному провадженні завершене, при цьому експертизи щодо тимчасово вилученого автомобіля у ОСОБА_4 марки «Volkswagen Passat В6», державний номерний знак НОМЕР_1 , у зв`язку з чим був накладений арешт слідчим суддею на цей автомобіль, не проводилися, вказаний вилучений автомобіль находиться тривалий час під відкритим небом, і у його власника ОСОБА_4 є можливість зберігати автомобіль в себе, однак на даний час ще не відпала потреба в застосуванні арешту на вилучений автомобіль в частині його відчуження та розпорядження, суд вважає, що клопотання захисника слід задовольнити частково та скасувати в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 21.03.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2024 року арешт на майно: автомобіль марки «Volkswagen Passat В6», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23.03.2023 року належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 , України, та який поміщено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, в частині заборони користування вказаним транспортним засобом, передавши автомобіль марки «Volkswagen Passat В6», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 , України, із забороною відчуження, розпорядження вказаним автомобілем до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, попередивши ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України - необхідність збереження арештованого майна.

Враховуючи, що арешт в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 21.03.2024 року на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 23.03.2023 року на автомобіль марки «Volkswagen Passat В6», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2024 року не накладався, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог клопотання захисника про скасування арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23.03.2023 року на автомобіль марки «Volkswagen Passat В6», державний номерний знак НОМЕР_1 , слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174, 371, 372, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах власника майна - обвинуваченої ОСОБА_4 про скасування арешту тимчасово вилученого майна, - задовольнити частково.

Скасувати в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 21.03.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2024 року арешт на майно: автомобіль марки: «Volkswagen Passat В6», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23.03.2023 року належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 , України, та який поміщено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, в частині заборони користування вказаним транспортним засобом.

В решті вимог клопотання відмовити.

Автомобіль марки «Volkswagen Passat В6», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 , України, із забороною відчуження, розпорядження вказаним автомобілем до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, попередивши ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України - необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 26 квітня 2024 року.

Слідчий суддя Тячівського

районного суду : ОСОБА_1