Справа № 314/2401/23
Провадження № 1-кп/314/163/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000223 від 08.04.2023 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дніпровка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, не одружений, має неповну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2023 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24,02,2022 №2102-ІХ від 24.02.2022, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, знаходячись в гостях у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту під час розпивання спиртних напоїв, наніс більше одного удару кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_6 , тим самим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних синців обличчя, які згідно висновку експерта №767п кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_3 відкрито, шляхом вільного доступу, діючи в умовах воєнного стану, забрав з поверхні столу в кімнаті-кухні мобільний телефон «Realme С11», модель КМХ3231, 2/32 Gb, 2021 року випуску, в корпусі сірого кольору, ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , вартість якого складає 2315 гривень 40 копійок (згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №2195 від 11.05.2023), в якому зберігалася сім-карта мобільного оператору «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не має, без грошових коштів на рахунку, після чого покинув місце вчинення злочину та виніс викрадений телефон з будинку ОСОБА_6 , не маючи на те законних підстав, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним в скоєнні інкримінованого йому злочину в повному обсязі, погодився з кваліфікацією своїх дій за ч.4 ст. 186 КК України та пояснив, що знає потерпілого ОСОБА_6 приблизно 4-5 років, вони приятелювали та інколи разом випивали. У ОСОБА_6 були різного роду конфлікти з іншими жителями села.

07.04.2023, починаючи з обіду, вони разом з потерпілим випивали за адресою проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 за декілька днів до цього попросив поповнити йому рахунок телефона, але він помилився цифрою в номері, і рахунок ОСОБА_7 поповнений не був. Тоді він повторно здійснив поповнення рахунку ОСОБА_6 .

07.04.2023 ОСОБА_6 віддав йому гроші готівкою лише за останнє поповнення. Через це в них почалася сварка, і він вдарив ОСОБА_6 по обличчю правою рукою декілька разів. Потім забрав його телефон, який лежав на столі в кухні, і сказав, що коли ОСОБА_6 віддасть йому всю суму за поповнення рахунку телефона, він поверне сам телефон.

Пам`ятає, що пішов додому пізно, десь о 22-00 годині, і зразу ліг спати.

Вранці до нього додому приїхали співробітники поліції, він ще спав. Він зразу віддав їм телефон.

Дуже шкодує, що таке сталося. Він розуміє, що скоїв даний злочин під впливом емоцій та алкоголю, дуже не вдоволений своєю поведінкою. На теперішній час потерпілий не висував йому жодних претензій.

Крім того, він пройшов всі необхідні узгодження з місцевим ТЦК, отримав медичний висновок щодо можливості бути мобілізованим до лав ЗСУ, і бажає бути корисним для відстоювання незалежності України.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що він є фотохудожником, людиною творчої спрямованості.

07.04.2023 було свято Благовіщення, до нього в гості прийшов знайомий ОСОБА_3 , який продав бензопилу, і вони повеселилися.

Протягом дня вони вживали горілку, випили приблизно одну пляшку горілки, були добряче п`яними.

Він зробив висновок, що ОСОБА_8 покинула дівчина, і тому сказав, що справжній чоловік спочатку будує будинок, а потім дівчину заводить.

04.04.2023 на його прохання ОСОБА_3 поповнив рахунок його телефону на суму 265 грн., але помилився номером, тому повторив операцію. Він віддав ОСОБА_8 300 грн., але останній сказав, що треба повернути всю суму. На цьому ґрунті в них виник конфлікт, ОСОБА_3 взяв його телефон, а коли він почав забирати свій телефон, то ОСОБА_8 його почав бити ногами та руками в обличчя. Після цього він втратив свідомість.

Прийшов до тями лише вранці і пішов до сусідки, щоб вона викликала поліцію.

Свій цивільний позов він підтримує, вказана сума матеріальної шкоди в розмірі 3800 грн.- це вартість його телефону.

Крім повного визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина в скоєнні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які узгоджуються із поясненнями обвинуваченого та потерпілого.

Так, висновком експерта № 767п від 10.05.2023 та № 768/к від 10.05.2023 (за матеріалами справи) встановлено, що при огляді 09.05.2023 в гр. ОСОБА_6 , 1957 р. н., виявлений синець правого стегна. Будь-яких інших зовнішніх ушкоджень, можливо з урахуванням вичерпання всіх можливих термінів їх загоювання, не виявлено.

Синець стегна утворився в межах 6-12 діб до моменту огляду потерпілого і кваліфікується як легкі тілесні ушкодження (згідно п. 2.3.2 б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6).

За відомостями довідки підстанції ШМД, при звернені за медичною допомогою 08.04.2023 р у ОСОБА_6 виявлені множинні синці обличчя.

Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів у термін, що не суперечить зазначеному освідуваним та в медичній довідці.

Самі по собі ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні (згідно п. 2.3.2 б) вищезазначених правил).

Утворення ушкоджень, виявлених 08.04.2023, не суперечить механізму який зазначив ОСОБА_6 під час огляду 09.05.2023.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 24.05.2023 з фототаблицею та відеозаписом до нього за участю потерпілого ОСОБА_6 , вбачається, що подія відбулась 07.04.2023 в будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 .

Потерпілий повідомив, що 07.04.2023, приблизно о 08-00 годині, він попрямував до магазину, який розташований в даному селі. По дорозі до магазину він зателефонував ОСОБА_8 та впрохав його до нього прийти, на що останній погодився. У магазині він придбав пляшку спиртного об`ємом 0,5 л, розраховувався своєю пенсійною карткою оскільки 06.04.2023 отримав пенсію і грошові кошти на ній мались в розмірі 2600 гривень. Після того, як він вийшов з магазину, то відразу попрямував додому, де на нього чекав біля домоволодіння ОСОБА_8 . У подальшому вони разом з ОСОБА_8 пішли до будинку, де сіли за стіл. Він почав скаржитись ОСОБА_8 на неповнолітніх, які його ображають нецензурною лайкою та б`ють йому вікна. У ході розмови ОСОБА_8 йому сказав, що дану проблему вирішить самостійно, після чого він дістав пляшку горілки та доставив на поверхню столу, і вони почали розпивати спиртне. Цього ж дня, вони разом з ОСОБА_8 декілька разів ходили до магазин, де він за свої грошові кошти купував випивку та слабоалкогольні напої, оскільки ОСОБА_8 йому погрожував фізичною розправою.

Приблизно о 22-10 годині, коли вони перебували за місцем мешкання, та сиділи за столом один напроти одного (потерпілий демонструє, де хто знаходився в будинку), в них з ОСОБА_8 виникла сварка на ґрунті того, що він 04.04.2023 попрохав ОСОБА_8 за свої кошти йому поповнити рахунок на 265 гривень, але до цього часу їх не повернув, зі слів ОСОБА_8 , але він з ним розрахувався готівкою в розмірі 300 грн. 07.04.2023.

У подальшому ОСОБА_8 це сильно збентежило, після чого він піднявся з крісла та підійшовши до нього в притул, наніс один удар кулаком в ніс, у результаті чого у мене пішла кров, після чого, не зупиняюсь почав бити його ногами по правій нозі та кулаком, не звертаючи увагу на його прохання не бити, ударив ще один раз в область обличчя. (Потерпілий на макеті людини показує, як йому наносились удари).

Потім ОСОБА_8 схопив з поверхні столу його мобільний телефон марки «Realme С11» в корпусі сірого кольору, та повідомив, що він його поверне тоді, коли він з ним повністю розрахується з відсотками. Він почав ОСОБА_8 кричати, щоб він його не чіпав, але ОСОБА_8 це не зупинило, він вийшов з будинку та пішов в невідомому йому напрямку, за часом це було приблизно о 22-30 год. 07.04.2023.

Судом дослідженні також інші письмові докази:

-витяг з ЄРДР № 0000223 від 08.04.2023;

-доручення про проведення досудового розслідування від 08.04.2023;

-постанова про призначення групи прокурорів від 08.04.2023;

-повідомлення про початок досудового розслідування від 08.04.2023;

-повідомлення про призначення прокурора (групи прокурорів) у кримінальному

провадженні від 08.04.2023;

-постанова про призначення групи прокурорів від 08.04.2023;

-рапорт чергового від 08.04.2023, який прийняв повідомлення зі служби 102;

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 08.04.2023;

-заява ОСОБА_6 про дозвіл на проведення огляду його домоволодіння від

08.04.2023;

- протокол огляду місця події від 08.04.2023, а саме домоволодіння АДРЕСА_2 , з фототаблицею до нього;

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 27.05.2023, відповідно до змісту якого потерпілому ОСОБА_6 було пред`явлено три мобільних телефонів сірого кольору, серед яких він впізнав свій мобільний телефон сірого кольору «Realme С11», модель КМХ3231, 2/32 Gb;

- інформаційний листок Вільнянської підстанції ШМД від 08.04.2023, в якому зафіксовані тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_6 у вигляді гематоми правої верхньої повіки без ран, забій носа та алкогольне сп`яніння;

- протокол від 08.04.2023 затримання ОСОБА_3 (з додатком у виді фото), під час якого останній видав мобільний телефон, яким він заволодів у ОСОБА_6 ;

- ухвала слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.04.2023 про накладення арешту на мобільний телефон сірого кольору «Realme С11», модель КМХ3231, 2/32 Gb;

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28.04.2023 та квитанція № 567 до неї;

- висновок експерта судової товарознавчої експертизи № 2195 від 11.05.2023, згідно з яким ринкова вартість бувалого в користуванні мобільного телефону марки «Realme С11», модель КМХ3231, 2/32 Gb, 2021 року випуску, в корпусі сірого кольору, на момент скоєння кримінального правопорушення, що мало місце 07.04.2023, складає 2315,40 грн.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, встановив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту доведеності вчинення суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_3 у його вчиненні.

При визначені та призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, відсутність тяжких наслідків для потерпілого, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку військовозобов`язаних, за допомогою до лікаря нарколога та психіатра не звертався, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, а також відношення до вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченого, який вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та запевнив суд, що дійсно свідомо зробив для себе певні висновки щодо своєї протиправної поведінки.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 66 КК України, є визнання вини, щире каяття, повне відшкодування шкоди потерпілому шляхом повернення телефона.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п. 3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

При призначенні виду покарання обвинуваченому, суд виходить із змісту ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні суд бере до уваги думку прокурора, який вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, думку обвинуваченого, який просив суворо його не карати та обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі, думку потерпілого, який висловив свою позицію та покладався на думку суду при призначенні покарання.

Також суд враховує досліджені під час судового розгляду обставини і суспільну небезпечність інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, його тяжкість, спосіб вчинення та відсутність тяжких наслідків для потерпілого, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, не мав наміру ухилятися від відповідальності, його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, які обумовлюють можливість його виправлення без тимчасової ізоляції від суспільства.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Застосовуючи положення ст. 69 КК України, суд враховує висновки до яких прийшов Верховний Суд у постанові від 03.02.2021, справа №629/2739/18, а саме, що ч. 1 ст. 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин або перейти до більш м`якого виду основного покарання, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення ст. 66 та ст. 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Отже, підсумовуючи вище зазначене та призначаючи покарання, суд прийшов до висновку, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке просить призначити сторона обвинувачення, явно не буде відповідати вимогам справедливості та меті покарання.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що призначаючи покарання, можливо застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, а саме призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 186 КК України, з застосуванням положень ст. 75 КК України, тобто без реального відбування покарання та покладення обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обрана міра покарання на думку суду відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.04.2023 ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його було затримано 08.04.2023.

Ухвалою суду від 25.08.2023 ОСОБА_3 було змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосовано домашній арешт з 20-00 години до 08-00 години наступного дня.

Ухвалою суду від 08.04.2024 було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Таким чином, весь строк попереднього ув`язнення, починаючи з 08.04.2023 до 25.08.2023, підлягає зарахуванню в строк відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України день за день.

Під час проведення досудового розслідування потерпілим ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов про відшкодування спричиненої злочином шкоди в розмірі 3 800 грн.

У судовому засіданні потерпілий пояснив, що вказаний ним розмір шкоди обумовлений ціною, за яку він купив свій телефон, і яким на теперішній час не може користуватися у зв`язку з ти, що вилучений телефон був переданий до камери зберігання речових доказів.

Проте, ухвалою суду від 30.06.2023 мобільний телефон «Realme С11», модель КМХ3231, 2/32 Gb, 2021 року випуску, в корпусі сірого кольору, ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .

За таких обставин суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

Отже, речовий доказ - мобільний телефон «Realme C11» моделі RMX3231, 2/32 Gb, в корпусі сірого кольору, переданий відповідно до ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.06.2023 на відповідальне зберігання потерпілому, необхідно залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Крім того, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України слід скасувати арешт вказаного телефона, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.04.2023.

Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично зявлятись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 08.04.2023 по 25.08.2023.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3800 грн. залишити без розгляду.

Речовий доказ - мобільний телефон «Realme C11» моделі RMX3231, 2/32 Gb, в корпусі сірого кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому, - залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.04.2023 намобільний телефон «Realme C11» моделі RMX3231, 2/32 Gb, в корпусі сірого кольору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

08.04.2024