Справа № 485/1012/24
Провадження № 1-в/485/15/24
УХВАЛА

іменем України

20 травня 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 м.Снігурівка Миколаївської області у режимі відеоконференції з ДУ "Снігурівська виправна колонія (№5)" заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, українця, громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника ВК ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

02 травня 2024 року до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_3 , в якій він просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково за наявності пільги.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав. Вказав, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у вчиненому злочині розкаюється. Також пояснив, що він хворіє та йому потрібне лікування.

Представник установи виконання покарань характеризував засудженого посередньо, вважав, що заява підлягає задоволенню оскільки протягом відбування покарання засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор рахував заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року за ч. 1 ст. 309, ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 23 березня 2022 року, кінець строку - 23 липня 2024 року.

Відбутий строк покарання засудженим, станом на 20 травня 2024 року, складає 02 роки 01 місяць 27 днів, що є більше, ніж 2/3 строку покарання. Не відбутий строк - 02 місяці 03 дні.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за доведення виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів:

- 26 квітня 1996 року Новодеським районним судом Миколаївської області за ст. 140 ч. 3, ст. 140 ч. 2, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 3 років розбавлення волі, звільнений 31 липня 1997 року згідно ЗУ "Про амністію" від 26 червня 1997 року ст. 5;

- 27 травня 1998 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 17, 81 ч. 3 КК України в редакції 1960 року до 3 років позбавлення волі, звільнений 05 грудня 2000 року умовно-достроково згідно ст. 52 КК України на невідбутий строк 4 місяці 21 день;

- 03 квітня 2006 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3, ст. 309 ч. 1, ст. 263 ч. 1, ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 21 лютого 2007 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 2, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 18 квітня 2009 року умовно-достроково згідно ст. 81 КК України на невідбутий строк 10 місяців 4 дні;

- 10 грудня 2009 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області ст. 186 ч. 2, ст. 395, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі, звільнений 16 серпня 2012 року умовно-достроково згідно ст. 81 КК України на невідбутий строк 11 місяців 26 днів;

- 15 серпня 2013 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 2, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 12 березня 2016 року по відбуттю строку покарання;

- 01 листопада 2016 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 307 ч. 2, ст. 309 ч. 2, ст. 296 ч. 1, ст. 69 ч. 1, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 23 серпня 2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 2, с. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 1, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 23 вересня 2019 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, ст. 289 ч. 2, ст. 70 ч. 1 , ст. 71 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі.

Відповідно до характеристики начальника державної установи "Снігурівська виправна колонія (№ 5)", засуджений ОСОБА_3 в установах виконання покарань знаходиться з 03 квітня 2020 року, в даній установі перебуває з 14 червня 2023 року, в цілому характеризується посередньо. В установі непрацевлаштований за станом здоров"я. Має постійне місце проживання. Підтримує зв`язки з рідним, розлучений, має 2 дітей. Відсутні явні прояви неадекватної поведінки. Відвідуючи заходи програми ДВВ, засуджений не приймає активної участі в діяльності групи/відвідує несистемно. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 08 травня 2024 року, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_3 мав 3 заохочення (за сімлінне ставлення до праці 18 січня 2021 року та за підсумками роботи 10 січня 2024 року, 01 квітня 2024 року) та 7 стягнень у вигляді доган, суворих доган та ДІЗО за виявлену та вилучену наркотичну речовину, які на даний час погашені у встановленому порядку.

На засіданні комісії 24 травня 2023 року розглядалося питання про заміну засудженому не відбутої частини покарання більш м"яким покаранням, також 09 листопада 2023 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, та в усіх випадках було відмовлено як такому, що не довів свого виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарань.

З матеріалів особової справи не вбачається, що за час відбування покарання поведінка засудженого є сумлінною, він виправився та в повній мірі готовий до самокерованої стійкої правослухняної поведінки, оскілький останній за час відбування покарання характеризується посередньо, непрацевлаштований, мав 3 заохочення та 7 стягнень, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів та пов"язаних з незаконним обігом наркотичних речовин, які вчиняв через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, відбував покарання повністю та звільнявся умовно-достроково, однак довіри держави не виправдав й знову вчиняв умисні злочини у період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість та високий рівень криміногенної зараженості.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання став на шлях виправлення, зміни у його особистості є достатньо позитивними і він повністю готовий до самокерованої правослухняної поведінки, а тому заява засудженого задоволенню не підлягає.

Посилання засудженого на хворобу та необхідність хірургічного втручання суд вважає безпідставними, оскільки зі слів самого ж засудженого йому пропонували лікування, однак від такого лікування він відмовився.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України суд

постановив:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 20 травня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1