КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/912/2024 Категорія: ч. 4ст. 186 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0003132, внесеного до ЄРДР 4 серпня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року,яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, востаннє 3 вересня 2019 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2,3 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 19 серпня 2022 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що, діючи в умовах воєнного стану та повторно, 4 серпня 2023 року приблизно о 12.35 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля будинку № 3 по вул. Заслонова в м. Києві, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , яка вийшла з під`їзду вказаного будинку та крокувала в бік сміттєвого баку, тримаючи у своїй правій руці мобільний телефон марки «Huawei Y7». Слідуючи слідом за потерпілою, ОСОБА_6 підійшов до неї з правої сторони та звернувся до останньої, відволікши її від розмови по телефону. Коли ОСОБА_9 зупинилась, звернувши увагу на ОСОБА_6 , та відвела від вуха в бік мобільний телефон, останній шляхом ривка вирвав з рук потерпілої мобільний телефон «Huawei Y7» вартістю 2422 грн. У подальшому ОСОБА_6 , не зважаючи на крики потерпілої, усвідомлюючи відкритий характер викрадення у неї майна, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Цим же вироком вирішена доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 , вважаючи, що суд першої інстанції не взяв до уваги його зізнання, а прокурор не надав обґрунтованих доказів неможливості застосування до нього ст. 69 КК України, подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього ст. 69 КК України та зменшити строк покарання, призначеного судом першої інстанції.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, та застосувати вимоги ст. 69 КК України, призначивши ОСОБА_6 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Захисник зазначає, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, оскільки, на думку захисника, суд першої інстанції не у повній мірі прийняв до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину, знаходження на його утриманні діда похилого віку. Зазначаючи в оскаржуваному вироку декілька обставин, які пом`якшують покарання, у тому числі, пробачення потерпілою ОСОБА_6 , суд, всупереч ч. 1 ст. 69 КК України, вказує про не встановлення підстав для застосування покарання в порядку ст. 69 КК України.

Захисник акцентує увагу на тому, що ОСОБА_6 щиро розкаюється у вчиненому злочині, має на утриманні діда, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки; на момент розгляду справи потерпіла пробачила ОСОБА_6 та просила суворо його не карати.

Потерпіла, повідомлена про день, час та місце апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, до суду апеляційної не з`явилась, будь-яких заяв та клопотань не подавала.

Зважаючи на позицію учасників апеляційного розгляду, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілої.

Заслухавши пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційних скарг, прокурора, яка заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи їх безпідставними, дослідивши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг та провівши апеляційний розгляд в їх межах, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час судового розгляду фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися, і дослідження доказів щодо цих обставин судом визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначені обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг про недотримання судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому вимог кримінального закону, то колегія суддів доходить такого висновку.

За змістом оскаржуваного вироку при вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, те, що, відповідно до вимог ст. 12 КК України, злочин є тяжким, обставини вчинення правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний корисливий злочин, що свідчить про те, що він вперто не бажає стати на шлях виправлення, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, наявність обставин, що обтяжують покарання: рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, щире каяття у вчиненому, що судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання, позицію потерпілої, яка пробачила обвинуваченому та просила його суворо не карати, уважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі, але не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК Українисудом не встановлено.

Саме таке покарання, на думку суду першої інстанції, буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Згідно з положеннями ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Встановлені під час судового розгляду обставини та дані щодо особи обвинуваченого, які були враховані судом першої інстанції при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, на думку колегії суддів, свідчать про те, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому за ч. 4 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі.

Водночас колегія суддів не може погодитись з тим, що суд, хоча у формулюванні обвинуваченого і вказав про те, що обвинувачений під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, проте самостійно встановив та зазначив обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обов`язок доказування обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, покладається на слідчого, прокурора.

Проте, в обвинувальному акті, складеному слідчим та затвердженому прокурором, окрім обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, - рецидив злочинів, будь-яких інших обставин, що обтяжують його покарання, не вказано.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги, що згідно з даними реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні майже всі слідчі дії під час досудового розслідування, окрім призначення 23 вересня 2023 року у провадженні судово-товарознавчої експертизи, проведені 4 серпня 2023 року; 25 вересня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, здійснено виконання вимог ст. 290 КПК України, складений та затверджений обвинувальний акт, який у цей же день вручений ОСОБА_6 .

За встановлених обставин колегія суддів вважає небезпідставними доводи сторони захисту щодо активного сприяння з боку ОСОБА_6 розкриттю кримінального провадження, що відповідно до ст. 66 КК України є обставиною, що пом`якшує покарання.

З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин, те, що обвинувачений засуджує свою поведінку, визнав вину, викрадене майно повернуто, з огляду на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що судом першої інстанції встановлено та враховано позицію потерпілої, яка пробачила обвинуваченому та просила його суворо не карати, колегія суддів доходить висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання з застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, а саме нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі, яке не є м`яким покаранням та яке обвинувачений повинен відбувати реально в умовах ізоляції від суспільства, оскільки саме таке покарання за видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання та сприятиме досягненню цілей покарання

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника підлягають до задоволення, вирок суду на підставі ст. 407, 408 КПК України - зміні в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України змінити в частини призначеного покарання: пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим ОСОБА_6 , який утримується під вартою, - у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4