Провадження № 1-кс/761/8210/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000004, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2023 року, за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч.2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

02 квітня 2024 року (здано на пошту 27 березня 2024 року) до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000004, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2023 року, за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч.2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, яке тимчасово вилучене 26 березня 2024 року під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_6 , затриманого в порядку ст. 208 КПК України, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: зв`язку ключів у кількості 2 штук з магнітними брелками синього та жовтого кольору; зв`язку ключів у кількості 2 штук з магнітним брелком чорного кольору; банківську карту «МОНОБАНК» ( НОМЕР_1 ), яка належить підозрюваному ОСОБА_6 .

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що слідчим відділом Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000004, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2023 року, за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч.2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

27 березня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч.2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

26 березня 2024 року під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_6 , затриманого в порядку ст. 208 КПК України за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено зв`язку ключів у кількості 2 штук з магнітними брелками синього та жовтого кольору; зв`язку ключів у кількості 2 штук з магнітним брелком чорного кольору; банківську карту «МОНОБАНК» ( НОМЕР_1 ), яка належить підозрюваному ОСОБА_6

27 березня 2024 року поставою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , вказане тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000004 від 04 січня 2023 року.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні такого обмежувального заходу як арешт вищевказаного майна, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також з метою проведення судових експертиз.

Старший слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , який входить до складу групи слідчих у зазначеному провадженні, до початку судового розгляду звернувся до суду з заявою, в якій просив вирішити питання про арешт майна за його відсутності, що не суперечить вимогам ст. 172 КПК України.

Власник тимчасово вилученого майна, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. У відповідності до ст. 172 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, формують внутрішнє переконання про наявність ознак кримінальних правопорушень та містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно відповідає ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за ознаками вчинення яких здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000004 від 04 січня 2023 року, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення проведення під час досудового розслідування експертних досліджень, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучене 26 березня 2024 року під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_6 , затриманого в порядку ст. 208 КПК України, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: зв`язку ключів у кількості 2 штук з магнітними брелками синього та жовтого кольору; зв`язку ключів у кількості 2 штук з магнітним брелком чорного кольору; банківську карту «МОНОБАНК» ( НОМЕР_1 ), яка належить підозрюваному ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000004, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2023 року, за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч.2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене 26 березня 2024 року під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_6 , затриманого в порядку ст. 208 КПК України, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: зв`язку ключів у кількості 2 штук з магнітними брелками синього та жовтого кольору; зв`язку ключів у кількості 2 штук з магнітним брелком чорного кольору; банківську карту «МОНОБАНК» ( НОМЕР_1 ), яка належить підозрюваному ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1