Справа № 638/2670/24
Провадження № 1-кп/638/1263/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисниці ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0002944 від 01 грудня 2023 року стосовно

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, має неповнолітнього сина ОСОБА_6 2007 року народження, зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

встановив:

Відповідно до протоколу від 12.02.2023 року автоматизованого розподілу судової справи в моє провадження надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 . Прокурор пояснив, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення тяжкого злочину, прокурор вважав, що наявна обґрунтована підозра щодо вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення. Ризиками, які суттєво впливають на вид запобіжного заходу є можливий вплив на свідків, потерпілого а також переховування від суду.

Обвинувачуваний ОСОБА_5 заперечував проти вказаного клопотання.

Захисник ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначила, що не має підстав для задоволення вказаного клопотання.

Потерпілий ОСОБА_6 та законний представник ОСОБА_7 просили відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу. Вказала, що ОСОБА_5 має родину, має міцні соціальні зв`язки, має житло, не буде допускати негативної поведінки, тому є всі підстави змінити вид запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний час доби. Послалась на практику ЄСПЛ.

Прокурор заперечував проти вказаного клопотання, вказав, що стороною захисту не доведено можливості змінити запобіжний захід.

Обвинувачений, потерпілий та законний представник потерпілого просили задовольнити вказане клопотання та змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Потерпілим та законним представником додатково надано письмові заяви щодо відсутності претензій до обвинуваченого.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.

За таких обставин, суд вважає за можливе продовжити дію запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у виді утримання під вартою, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що, та на теперішній час не продовжують існувати ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків.

Відповідно до ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Відповідно до статті 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК та розширеному тлумаченню не підлягає.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 суд також враховується той факт, що обвинувачений, обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому у вину діяння, надає можливість перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду.

Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений можуть не виконувати покладені на них процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд звертає увагу на те, що обвинувачений може переховуватись від суду. Також зазначене свідчить і про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Даних про стан здоров`я, які унеможливлюють прибування в умовах ізоляції від суспільства суду не надано. Відповідно до наданих в додатках до клопотання адвоката медичних документах, відсутні підстави, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_5 в умовах СІЗО.

Суд також враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини та утриманців, наявність у обвинуваченого постійного міста роботи, репутацію обвинуваченого, майновий стан обвинуваченого, наявність чи відсутність судимостей у обвинуваченого, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Суд також вважає встановленим існування ризиків передбачених п.1., п.5. ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів суду; незаконний вплив на свідків та потерпілого.

З огляду, що адреса місця проживання потерпілого та обвинуваченого є спільна, суд вважає, що спільне знаходження може суттєво вплинути на об`єктивність показів потерпілого у судовому засіданні. Суд вважає, що ці обставини можуть призвести до повторного вчинення кримінальних правопорушень стосовно потерпілого з боку обвинуваченого.

Під час розгляду клопотання судом вивчена можливість щодо не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1., п.5. ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачуються, відсутність працевлаштування, обвинувачення у вчиненні злочину стосовно свого сина, суд не вбачає можливим обрати інші запобіжні заходи обвинуваченому ОСОБА_5 ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість, багатоепізодійна злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Зі змісту КПК України вбачається, що перевірка обґрунтованості підозри під час досудового розслідування по кримінальному провадженню при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, а також продовження строків тримання під вартою під час досудового розслідування в повному обсязі покладається виключно на слідчого суддю, що постановляє відповідні ухвали.

А питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення та чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення під час судового розгляду кримінального провадження вирішуються судом тільки при ухваленні вироку, відповідно до ст. 368 КПК України.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин суд вважає, що на теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з урахуванням вищенаведених позицій Європейського суду з прав людини, які були враховані слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Харкова як при обранні запобіжного заходу, так і при продовженні строків тримання під вартою обвинуваченому під час проведення досудового розслідування, не змінились, тому на теперішній час достатніх підстав для заміни або скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не вбачається.

Застава, як альтернатива запобіжному заходу тримання під вартою, судом не застосовується.

З вищевказаних обставин суд відмовляє в задоволенні клопотання захисту щодо зміни виду запобіжного заходу та задовольняє клопотання щодо продовження дії заходу тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 314-315, 369, 372 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора- задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді утримання під вартою на 60 днів до 26 травня 2024 року 24:00 год включно, в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу- тримання під вартою може бути оскаржена в порядку глави 18 КПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 28 березня 2024 року.

Головуюча суддя ОСОБА_8