Справа № 274/3070/24
Провадження № 1-кс/0274/1025/24
"27" травня 2024 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора підозрюваного ОСОБА_3 ,
про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Єлизаветівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-
27.05.2024 слідчий СВ Бердичівського районного відділу поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 звернулася з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 днів.
Обґрунтування клопотання
У рамках даного кримінального провадження 27.05.2024 ОСОБА_3 пред`явлено підозру за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст.185 КК України.
Необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивовано тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст.185 КК України та існують ризики переховування від органу досудового розслідування або суду; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Процедура, позиції учасників провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав.
Підозрюваний ОСОБА_3 просив не застосовувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки від має бажання проходити надалі військову службу. Він одружений та має дитину. Службу в ЗСУ він проходить із листопада 2023 року та за цей період двічі був у відпустці. У березні 2024 року, коли скоїв злочин, він перебував у відпустці, проте, командування військової частини у нього вимагало кошти та йому інкримінували самовільне залишення військової частини. Його не звільнили, а перевели на іншу посаду. Наявні щодо нього кримінальні провадження зупинені через його мобілізацію. У Ружинському районному суді також перебуває кримінальне провадження про його обвинувачення за ст. 122 КК України.
Кримінально-процесуальне законодавство
Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті ( ч. 2 ст. 177 КК України)
За положеннями статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно вимог статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному щодо злочину, який спричинив загибель людини ( п. 2 ч. 4 ст.183 КПК України).
Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки
Відповідно до пред`явленої 27.05.2024 підозри - 24.02.2022 строком на 30 діб по всій території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, запроваджено воєнний стан, дія якого постійно продовжувалась, зокрема Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженого Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024, дію правового режиму воєнного стану було продовжено строком на 90 діб, а саме до 14.05.2024.
Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», ІНФОРМАЦІЯ_2 18.11.2023 на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, призвано ОСОБА_3 , якого наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 108 від 18.11.2023 призначено на посаду такелажника такелажного відділення взводу забезпечення самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . Зазначеним наказом солдата ОСОБА_3 з 18.11.2023 зараховано до списків особового складу та в цей же день останній прийняв посаду і приступив до виконання службових обов`язків, однак у подальшому наказом командира цієї військової частини від 21.03.2024 № 85 солдата ОСОБА_3 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
Під час дії правового режиму воєнного стану, солдат ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень, останній раз 03.08.2023 вироком Солом`янського районного суду м. Києва засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, судимість за яке не знята та не погашена у встановленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та 06.03.2023 повторно вчинив умисні кримінальні правопорушення, зокрема проти власності, за наступних обставин.
Так, солдат ОСОБА_3 , перебуваючи поза межами розташування військової частини, 06.03.2024, близько 18 години 00 хвилин, знаходячись поблизу вокзалу, розташованого по АДРЕСА_2 , маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном, з метою власного збагачення за рахунок своєї злочинної діяльності, з корисливих мотивів, зустрівши потерпілого ОСОБА_6 та, шляхом обману, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, попросив в останнього передати йому мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A31 (SM-A315F/DS)», який належав ОСОБА_6 .
У свою чергу ОСОБА_6 , будучи введеним в оману, не усвідомлюючи злочинного умислу ОСОБА_3 , добровільно надав останньому свій мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A31 (SM-A315F/DS)» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , вартістю 3333 гривень 33 копійок.
Отримавши від ОСОБА_6 мобільний телефон та не бажаючи його останньому повертати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , незаконно заволодівши телефоном, у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3333 гривень 33 копійок.
Крім цього, перебуваючи разом із потерпілим ОСОБА_6 поблизу вокзалу, розташованого по АДРЕСА_2 , 06.03.2024, близько 18 годин 20 хвилин, ОСОБА_3 помітив як ОСОБА_6 поклав у кишеню своєї куртки, в яку він був одягнутий, належну йому банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду.
У цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на викрадення цієї банківської картки, у зв`язку з чим, останній, реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також те, що банківська картка належить ОСОБА_6 , у вказаний день, час та місці, враховуючи сприятливу для себе обстановку, своєю рукою таємно викрав з кишені куртки, в яку був одягнутий ОСОБА_6 , належну останньому пластикову банківську картку АТ КБ «ПриватБанк»
№ НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) разом із аркушем паперу, на якому був наявний PIN-код до цієї картки, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, тим самим маючи можливість розпорядитись на власний розсуд цією банківською карткою, яка є офіційним документом.
У подальшому, 06.03.2024, в умовах дії воєнного стану, котрий на момент вчиненні кримінального правопорушення не було припинено та скасовано, у ОСОБА_3 , який мав при собі раніше викрадену ним банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 ), повторно виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів із вказаної банківської картки, яка належала ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, 06.03.2024 о 18 годині 37 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу банкомату відділення банку, розташованого по АДРЕСА_2 , використовуючи раніше викрадену у ОСОБА_6 пластикову банківську картку, умисно та з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, діючи повторно, таємно викрав грошові кошти на суму 6000 гривень 00 копійок шляхом транзакції у виді зняття з цієї банківської картки готівки на вказану суму, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 6000 гривень 00 копійок.
Обґрунтованість підозри вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст.185 КК України КК України доводиться:
- протоколами відібрання заяви про кримінальні правопорушення;
- протоколами допиту потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що 06.03.2024 близько 18 год. 00 хв. перебуваючи поблизу вокзалу по
вул. Європейській в м. Бердичеві Житомирської області, у нього було викрадено мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A31
(SM-A315F/DS)», банківську картку «ПриватБанк», з якої у подальшому були зняті грошові кошти в сумі 6 000 грн;
- протоколом огляду місця події від 03.04.2024 за адресою:
АДРЕСА_1 , в ході якого у громадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було вилучено мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A31 (SM-A315F/DS)» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору, та сім картку мобільного оператору Київстар, які було упаковано до спецпакету «PSP1234849».
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 03.04.2024 за участі потерпілого ОСОБА_6
- протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Оцінюючи наявні у справі матеріали та встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини, слідчий суддя вважає доведеними ризики можливого переховування підозрюваного від органу до судового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального процесуального законодавства є певна ступінь ймовірності того, що підозрюваний вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»§58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними, з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, а це позбавлення волі від 5 до 8 років та враховує негативну репутацію підозрюваного.
Так, ОСОБА_3 був неодноразово судимим, в тому числі, за вчинення злочинів проти власності та проти здоров`я особи.
Зокрема, востаннє ОСОБА_3 був засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03.08.2023, за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Тобто, підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України пред`явлено, коли йому вироком суду встановлено іспитовий строк.
Крім цього, на розгляді в судах перебувають інші кримінальні провадження щодо ОСОБА_3 :
За місцем проживання сільський голова Вчорайшенської сільської ради вказав, що сільська рада не має компрометуючих матеріалів на ОСОБА_3 ..
Дільничний офіцер поліції ОСОБА_10 у характеристиці від 10.04.2024 вказав, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, схильний до вживання алкогольних напоїв та вчинення злочинів.
Відповідно до наказу командира в/ч № 59 від 21.03.2024 за результатами службового розслідування за фактом відсутності у військовій частині солдата ОСОБА_3 матеріали службового розслідування направлено до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві для прийняття рішення в порядку ст. 214 КК України, оскільки в діях солдата ОСОБА_3 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Вказані вище докази, зокрема, негативна характеристика дільничного офіцера поліції, відомості про наявність значної кількості судимостей, пред`явлення інших обвинувачень, свідчать те, що ОСОБА_3 має негативну репутацію, тривало допускає протиправну поведінку, в тому числі і після початку служби в ЗСУ, а тому існують обґрунтовані ризики того, що підозрюваний ОСОБА_3 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення можливого покарання у виді позбавлення волі на тривалий період часу та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Саме лише бажання підозрюваного проходити службу у складі ЗСУ не є достатнім доводам для висновку суду про подальшу належну процесуальну поведінку підозрюваного, при тому, що має місце факт пред`явлення обвинувачення ОСОБА_3 у кримінальному правопорушенні за ст. 122 КК України та підозри у даному кримінальному провадженні, уже після початку його військової служби.
Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурором не доведено.
З огляду на викладене, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_3 , тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання будь-яким спробам переховуватися від органів досудового розслідування, задля унеможливлення вчинення іншого злочину, на даній стадії кримінально провадження є необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Слідчий суддя вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених главою 18 КПК України, на даний час не буде достатнім для запобігання ризикам зазначеним вище.
На виконання вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя визначає заставу в розмірі 60 500 гривень, при сплаті якої підозрюваний звільняється з-під варти
Керуючись статтями 176, 182, 183, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 25 липня 2024 року.
- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити, що з моменту звільнення ОСОБА_3 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання, внесені у якості застави кошти звертаються в дохід держави.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, а підозрюваним у той же строк із дня отримання копії ухвали.

Слідча суддя ОСОБА_1