Провадження № 1-кс/947/6617/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000018 від 05.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.200 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво по кримінальному провадженню №0000018 від 05.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.200 КК України, за фактом здійснення незаконної діяльності, пов`язаної з конвертацією електронних грошей обіг яких заборонено на території України та криптовалют.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється детективами Територіального управління БЕБ в Одеській області.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює незаконну діяльність пов`язану з конвертацією електронних грошей обіг яких заборонено на території України та криптовалют.

Так, в ході виконання доручення співробітниками Управління Служби безпеки України в Одеській області встановлено, що ОСОБА_5 , використовуючи обліковий запис у мережі Telegram: « ОСОБА_6 » з підписом « ОСОБА_7 » та спільноти у мережі Telegram « ОСОБА_8 » з підписом «Честный обмен» здійснює рекламу послуг з конвертування грошових коштів обіг яких заборонено на території України відповідно до постанови Національного Банку України від 24.02.2022 №18 (російський рубль) з отриманням незаконних, неконтрольованих Державною доходів.

Адміністрування облікового запису у мережі Telegram та спільноти у мережі Telegram здійснюється ОСОБА_5 особисто, за адресою реєстрації АДРЕСА_1 .

Додатково встановлено, що ОСОБА_5 рекламує свої послуги на платформі відео-хостингу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », шляхом розміщення відео інструкцій щодо конвертації електронних грошей обіг яких заборонено на території України.

Відео-інструкції, опубліковані на зазначеному обліковому записі активно просуваються останнім для збільшення клієнтської бази та станом на теперішній час відео з назвою «Как обменять рубли на гривны, превести на карту в 2023» та

«КАК ПЕРЕВЕСТИ ДЕНЬГИ ИЗ РОССИИ В УКРАИНУ:2023» опубліковані у 2023 році мають більше, ніж 4 тисячі переглядів.

Так, встановлено, що провадження діяльності з неправомірного використання електронних грошей (конвертації електронних грошей обіг яких заборонено на території України) здійснюється за адресою: АДРЕСА_2 .

У ході обшуку, проведеного 13.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено:

1. Мобільний телефон Samsung S21, S/N НОМЕР_1 із сім-карткою НОМЕР_2 ;

2. Ноутбук MSI S/N 2QD-2424XUAK з блоком живлення;

3. Конверти з банківськими картками та наступними відомостями:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 з банківською карткою № НОМЕР_4 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_5 ;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 з банківською карткою № НОМЕР_7 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_8 ;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 з стартовим пакетом НОМЕР_10 ;

без підпису щодо власника з банківською карткою № НОМЕР_11 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_12 ;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_13 з банківською карткою № НОМЕР_14 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом НОМЕР_15 ;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з банківською карткою № НОМЕР_16 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_17 ;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_18 , з банківською карткою № НОМЕР_19 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_20 ;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_21 , з стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_22 ;

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_23 , з стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_24 ;

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з банківською карткою НОМЕР_25 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_26 .

4. Стартові пакети без сім карткок: НОМЕР_17 , НОМЕР_12 , НОМЕР_5 , НОМЕР_20 , НОМЕР_24 , НОМЕР_22 , НОМЕР_8 , НОМЕР_15 .

5. Банківські картки:

НОМЕР_27 АТ «ПУМБ»

НОМЕР_28 Сбербанк (рф) на ім`я ОСОБА_4 ;

НОМЕР_29 Итуруп банк (рф) на ім`я ОСОБА_4 ;

НОМЕР_30 Credit Agricole, на ім`я ОСОБА_4 .

Вилучене майно на підставі постанови детектива від 13.05.2024 визнане речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до ч.1 ст.98 КПК України.

Процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор надав заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити, розглянути у його відсутність.

Особа щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_4 повідомлений про дату та час розгляду клопотання за допомогою інтернет месенджеру, що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки може містити електронні докази, які входять до предмету досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000018 від 05.04.2023.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою детектива про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майно підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Положеннями статей 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею на даний час встановлено, що майно на яке накладається арешт відповідає критеріям ст.98 КПК України.

У кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч.3 ст.170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Також, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Вилучені стороною обвинувачення під час обшуку мобільний телефони, ноутбук може містити електронні докази щодо здійснення незаконної діяльності, пов`язаної з конвертацією електронних грошей обіг яких заборонено на території України та криптовалют, а тому є важливим доказом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.200 КК України.

Накладення арешту необхідне для проведення огляду електронних носіїв інформації з метою встановлення наявності вищезазначених електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочину, передбаченого ч.1 ст.200 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст.98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження існують достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000018 від 05.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.200 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене у ході обшуку 13.05.2024, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

1. Мобільний телефон Samsung S21, S/N НОМЕР_1 із сім-карткою НОМЕР_2 ;

2.Ноутбук MSI S/N 2QD-2424XUAK з блоком живлення;

3. Конверти з банківськими картками та наступними відомостями:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 з банківською карткою № НОМЕР_4 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_5 ;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 з банківською карткою № НОМЕР_7 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_8 ;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 з стартовим пакетом НОМЕР_10 ;

без підпису щодо власника з банківською карткою № НОМЕР_11 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_12 ;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_13 з банківською карткою № НОМЕР_14 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом НОМЕР_15 ;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з банківською карткою № НОМЕР_16 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_17 ;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_18 , з банківською карткою № НОМЕР_19 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_20 ;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_21 , з стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_22 ;

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_23 , з стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_24 ;

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з банківською карткою НОМЕР_25 (АТ КБ «ПриватБанк») та стартовим пакетом (без сім картки) НОМЕР_26 .

4. Стартові пакети без сім карткок: НОМЕР_17 , НОМЕР_12 , НОМЕР_5 , НОМЕР_20 , НОМЕР_24 , НОМЕР_22 , НОМЕР_8 , НОМЕР_15 .

5. Банківські картки:

НОМЕР_27 АТ «ПУМБ»

НОМЕР_28 Сбербанк (рф) на ім`я ОСОБА_4 ;

НОМЕР_29 Итуруп банк (рф) на ім`я ОСОБА_4 ;

НОМЕР_30 Credit Agricole, на ім`я ОСОБА_4 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1