Березівський районний суд Одеської області
20.06.2024
Справа № 494/1130/24
Провадження № 1-кс/494/380/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2024 р. м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання начальника відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000378 від 13.06.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2024 року начальник відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000378.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді справу визначено слідчому судді ОСОБА_1 та призначено до розгляду на 20.06.2024 року.

На обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилався на те, що 10 червня 2024 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи вантажним автомобілем «MAN TGX 26.480» (сідловий тягач) реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «ТАТ» реєстраційний номер НОМЕР_2 прибув для відпочинку на стоянку транспортних засобів АЗС «WOG» яка розташована на 459 км + 350 метрів автодороги Київ-Одеса поблизу с.Нерубайське Одеського району Одеської області, де придбав у кафе спиртні напої та вжив їх. Цього же дня приблизно о 21.00 годині ОСОБА_5 на території АЗС «WOG» познайомився з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та приблизно о 22.30 годині ОСОБА_5 продовжив спілкування з ОСОБА_10 в салоні кабіни вантажного автомобіля «MAN TGX 26.480» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував на території АЗС «WOG». Під час спілкування, приблизно о 23.30 годині між ОСОБА_5 який перебував у стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_10 в салоні вказаного автомобіля виникла конфліктна ситуація на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Під час конфлікту ОСОБА_5 усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій та керуючи ними з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, здавив ОСОБА_10 рукою шию, що призвело до механічної асфіксії, яка стала причиною смерті останньої на місці події. 11 червня 2024 року приблизно о 05.00 годині ОСОБА_5 усвідомлюючи, що внаслідок його умисних суспільно небезпечних дій настала смерть ОСОБА_10 з метою уникнення від притягнення його до кримінальної відповідальності, вирішив приховати сліди злочину та сховати труп ОСОБА_10 , після чого відразу виїхав на вантажному автомобілі «MAN TGX 26.480» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «ТАТ» реєстраційний номер НОМЕР_2 зі стоянки транспортних засобів АЗС «WOG» на автодорогу «Київ-Одесу» і продовжив рух в напрямку м.Києва. Цього ж дня приблизно о 06.00 годині ОСОБА_5 зупинив керований ним вантажний автомобіль на 425 км автодороги Київ-Одеса поблизу с.Шеметове Березівського району Одеської області самостійно витягнув з салону вантажного автомобіля труп ОСОБА_10 і залишив його на узбіччі проїжджої частини в місці стихійного сміттєзвалища. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України (далі- КК України). 18.06.2024 ОСОБА_5 затримано та 19.06.2024 о 11.10 год повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Слідчий та прокурор вважає про наявність ризиків передбачених п,1,2,3,4 та п.5 ч.1 ст.177 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України). Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні 20.06.2024 року клопотання підтримали на підставах викладених у клопотанні, просили його задовольнити. Також, посилались на наявність ризиків, що зазначені у клопотанні.

Захисник та підозрюваний ОСОБА_5 заперечували проти клопотання слідчого та прокурора, та просили застосувати запобіжний захід домашній арешт. ОСОБА_5 свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав. Будь-яких клопотань, заяв під час розгляду справи не заявляв. Водночас, захисник, зазначив, що підозрюваний не буде чинити тиск на свідків та переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки визнає вину, має зареєстроване місце проживання, дитину, роботу, а тому просить застосувати цілодобовий арешт.

Розглянувши подане клопотання та додані до нього документи, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000378, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважаю наступне.

На розгляді у СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження за №0000378 13.06.2024 відносно ОСОБА_5 у якому він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

З матеріалів кримінального провадження №0000378 вбачається, що 10 червня 2024 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи вантажним автомобілем «MAN TGX 26.480» (сідловий тягач) реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «ТАТ» реєстраційний номер НОМЕР_2 прибув для відпочинку на стоянку транспортних засобів АЗС «WOG» яка розташована на 459 км + 350 метрів автодороги Київ-Одеса поблизу с.Нерубайське Одеського району Одеської області, де придбав у кафе спиртні напої та вжив їх.

У цей же день приблизно о 21.00 годині ОСОБА_5 на території АЗС «WOG» познайомився з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та приблизно о 22.30 годині ОСОБА_5 продовжив спілкування з ОСОБА_10 в салоні кабіни вантажного автомобіля «MAN TGX 26.480» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував на території АЗС «WOG».

Під час спілкування, приблизно о 23.30 годині між ОСОБА_5 який перебував у стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_10 в салоні вказаного автомобіля виникла конфліктна ситуація на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Під час конфлікту ОСОБА_5 усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій та керуючи ними з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, здавив ОСОБА_10 рукою шию, що призвело до механічної асфіксії, яка стала причиною смерті останньої на місці події.

11 червня 2024 року приблизно о 05.00 годині ОСОБА_5 усвідомлюючи, що внаслідок його умисних суспільно небезпечних дій настала смерть ОСОБА_10 з метою уникнення від притягнення його до кримінальної відповідальності, вирішив приховати сліди злочину та сховати труп ОСОБА_10 , після чого відразу виїхав на вантажному автомобілі «MAN TGX 26.480» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «ТАТ» реєстраційний номер НОМЕР_2 зі стоянки транспортних засобів АЗС «WOG» на автодорогу «Київ-Одесу» і продовжив рух в напрямку м.Києва.

Цього же дня приблизно о 06.00 годині ОСОБА_5 зупинив керований ним вантажний автомобіль на 425 км автодороги Київ-Одеса поблизу с.Шеметове Березівського району Одеської області самостійно витягнув з салону вантажного автомобіля труп ОСОБА_10 і залишив його на узбіччі проїжджої частини в місці стихійного сміттєзвалища.

18.06.2024 року ОСОБА_5 затримано та 19.06.2024 р в порядку статей 276-279 КПК України повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні особливого тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Водночас, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення; другий, що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 19.06.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 115 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

-Протоколом огляду місця події від 13.06.2024 ділянки узбіччя (карману) на автодорозі Одеса-Київ, неподалік с.Шеметове Березівського району Одеської області;

-Протоколом огляду трупа від 13.06.2024;

-Показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 щодо відомих їм обставин вчиненого злочину;

-Протоколами впізнання ОСОБА_5 за фотознімками;

-Протоколом впізнання ОСОБА_10 за фотознімками;

-Протоколом обшуку вантажного автомобіля «MAN TGX 26.480» реєстраційний номер НОМЕР_1 від 18.06.2024;

- Іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Окрім цього, у судовому засіданні підозрюваний визнав свою причетність до інкримінованого йому злочину.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу підозрюваного.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Як зазначено у клопотанні, прокурор та слідчий посилаються на наявність ризиків, передбачених п.1 ,п.2, п.3 , п.4, п.5 ч.1 ст.177 КК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, то слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним, враховуючи: існування можливості переховування на тимчасово окупованих територіях України, оскільки в Україні діє військовий стан та стороною обвинувачення у судовому засіданні вказано про те, що підозрюваний житель іншої області, має виїзні документи закордон та часто там буває у робочих відрядженнях; був затриманий на кордоні з Польщею з наміром виїзду за кордон з урахуванням тяжкості злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у кримінальному правопорушенні, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Більш того, підозрюваний пояснив, що дізнався про те, що поліція здійснює заходи щодо обставини вчиненого злочину 15.06.2024 року, однак самостійно не з`являвся до поліції, оскільки злякався, та в подальшому отримав 17.06.2024 року дозвіл по роботі на виїзд до Польщі.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі, в тому числі за злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим. Таким чином, наведені вище обставини в сукупності дають слідчому судді підстави дійти висновку щодо наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо наявності ризику знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя також вважає його обгрунтованим, оскільки враховуючи, що відкрита стадія досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, дійсно існує загроза знищення відомостей, що можуть міститися у будь-якому місці, яке знає лише підозрюваний.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Посилання захисника, що свідки вже допитані, не спростовує наявність вищевказаного ризику.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З приводу ризику перешкоджати кримінальному провадженню, який ґрунтується на тому, що з урахуванням встановлення інших свідків вчинення даного злочину, дає змогу підозрюваному знаходячись на свободі, впливати на цих осіб . У судовому засіданні прокурором доведено існування також зазначеного ризику.

Крім того, беручи до уваги початкову стадію досудового розслідування та враховуючи під час судового засідання пояснення учасників по справі, на переконання слідчого судді, сторона обвинувачення не мала достатньо часу для встановлення усіх обставин справи, які можуть містити інформацію, що стосується предмету доказування у цьому кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя враховує і наявний ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КК України, оскільки ОСОБА_5 притягувався раніше до кримінальної відповідальності за ст.358 КК України, окрім цього підозрюється у вчиненні навмисного насильницького злочину із позбавленням життя особи.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України;

-пред`явлення йому підозри у вчиненні, в тому числі злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років;

-станом на день розгляду клопотання ОСОБА_5 виповнилося 41 рік; підтверджені належним чином дані, що стан його здоров`я несумісний з триманням під вартою відсутні.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тобто, є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно підозрюваного, який вчинив в тому числі особливо тяжкий злочин, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1,2,3,4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно застосування запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Також враховуючи, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, але зважаючи, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на що посилався слідчий, прокурор у своєму клопотанні.

Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання, з урахуванням вищевикладеного.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу - не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Водночас, підозрюваний може ухилитись від органів досудового слідства, також може мати вплив на свідків. Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний підозрюваного з можливістю спілкування з іншими особами, в тому числі шляхом телекомунікаційних зав`язків, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі. Хоча сторона захисту посилається на наявні місця проживання його рідних, за якими останній може перебувати, проте слідчий суддя вважає їх такими , що не надають переконливості у тому, що останній не залишить ці місця.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя доходить висновку, що до підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Разом з цим, слідчий суддя враховує положення частини 4 статті 183 КПК України, про те, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини

Відповідно до положень ст.194 КПК України вважаю, що під час судового розгляду клопотання були доведені:

-обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України;

- підстави вважати, що існують ризики передбачені п.1,2,3,4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України;

- недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні слідчого.

Тому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та за сукупності наведених обставин, слідчий суддя вважає, за доцільне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб, без внесення застави.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Як встановлено вище, ОСОБА_5 затримано 18.06.2024 року о 13.30 годині.

Керуючись статтями 177, 178, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_16 у кримінальному провадженні №0000378 від 13.06.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту у залі суду, помістивши його до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів. Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту затримання, а саме з 18.06.2024 року о 13:30 год. по 16.08.2024 рік 13:30 год. включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 20.06.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1