Справа № 185/5189/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року м.Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000058 від 23.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вугледар, Донецької області, громадянина України, не одруженого, працюючого водієм в філії Павлоградська автобаза ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», маючого повну загальну середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 337 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2022 року, ОСОБА_3 , будучи військовозобов?язаним, вибув зі свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 та почав проживати за адресою: АДРЕСА_3 , після чого 28.10.2022 року вибув з вказаного місця мешкання, та почав постійно проживати за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно ч.3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» - призовники, військовозобов?язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов?язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.

30.03.2024 працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи біля приміщення гуртожитку N АДРЕСА_5 , де ОСОБА_3 , відповідно до ст. 37 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу» вручене, під особистий підпис, попередження від начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про необхідність стати на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 , та про необхідність прибуття не пізніше 01.04.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що находиться за адресою: АДРЕСА_6 , для постановки на військовий облік.

30.03.2024 і в подальшому ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на ухилення від військового обліку, після попередження, зробленого відповідним керівником ІНФОРМАЦІЯ_5 , 30.03.2024 року, в порушення вимог ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», будучи належним чином проінформований про дату прибуття для постановки на військовий облік та про кримінальну відповідальність за ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на облік.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Дійсно 30.03.2024 року йому було вручено попередження від начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про необхідність стати на військовий облік та необхідність з`явитися не пізніше 01.04.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке він проігнорував .

Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що він винен в ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Його дії кваліфікуються за ч.1 ст. 337 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, раніше не судимий, працює водієм в філії Павлоградська автобаза ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» , не одружений, на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, за місцем робот характеризується позитивно, вину визнав.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст. 337 КК України у вигляді виправних робіт з утриманням у дохід держави 20 відсотків заробітної плати.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, та відповідає принципам рівних можливостей та справедливого судового розгляду, встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 337 КК України та призначити йому покарання у виді одного року виправних робіт з утриманням у дохід держави 20 (двадцяти) відсотків заробітної плати.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні .

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Суддя ОСОБА_1