Провадження 1кп-932/535/21
Справа 203/3407/18
УХВАЛА

Іменем України

30 травня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001192 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлики Козельщанського району, Полтавської області, громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.4 ст. 190 КК України на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначила наступне. З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що реєстрація відомостей про злочин з правовою кваліфікацією 190 ч.4 КК України за № 0000009 проведена 04.01.2017 (№1 реєстру розділу 1 «проведені під час досудового розслідування процесуальні дії).

У подальшому, 12.09.2018 року прокурор ОСОБА_10 виносить постанову про об`єднання кримінальних проваджень № 0000039 від 02.08.2016 за ч.2 ст. 375 КК України та № 0000009 від 04.01.2017 за ч.4 ст. 190 КК України. Об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно № 0000039.

При цьому, 27.06.2018 у кримінальному провадженні № 0000009 від 04.01.2017 ОСОБА_9 повідомлено про підозру. 25 вересня 2018 року, як слідує з п.27 реєстру матеріалів досудового розслідування відомості про злочин зареєстровано до ЄРДР 25.09.2018 р. за № 0001192 за кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України. Органом досудового розслідування зазначено прокуратура Дніпропетровської області. Слідчим зазначено ОСОБА_11

28.09.2018, тобто через 3 дня підозрюваному ОСОБА_9 оголошено про завершення досудового розслідування та вручено обвинувальний акт.

Редакція ст. 216 КПК України станом на 01.01.2017 визначала, що слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідуванн я (частина перша статті 216 із змінами, внесеними згідно із Законом № 901-VIII від 23.12.2015).

ОСОБА_9 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 190 КК України. Відповідно до чинного законодавства підслідність цього кримінального правопорушення віднесена до органів Національної поліції.

Як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , він був складений слідчим в ОВС 1-го СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 28 вересня 2018 року у приміщенні прокуратури Дніпропетровської області за адресою: м. Дніпро, вул. Боброва,32 та затверджено прокурором зазначеної прокуратури ОСОБА_13 .

Таким чином, обвинувальний акт складено особою, яка не була визначена відповідно до закону у якості слідчого у цьому кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_9 обвинувачення не висунуте.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином. Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно приписів ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі, внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень. Тобто здійснення досудового розслідування неуповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

Як убачається з матеріалів справи, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 органи прокуратури діяли поза межами визначених КПК повноважень. Розпочавши кримінальне провадження, прокурор на підставі ч. 7 ст. 214 КПК зобов`язаний був невідкладно, але не пізніше наступного дня з дотриманням правил підслідності, передати наявні у нього матеріали до слідчих органів Національної поліції та доручити проведення досудового розслідування.

Проте всупереч приписам процесуального закону, органи прокуратури, в особі слідчих прокуратури ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , який у подальшому виконував функції прокурора у зазначеному кримінальному провадженні, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 з 04 січня 2017 здійснювали досудове розслідування з порушенням визначеної ст. 216 КПК України підслідності, в ході чого провели всі слідчі дії, спрямовані на отримання доказів, результати яких було покладено в основу обвинувачення.

Крім того, п.4 ч.2 ст. 36 КПК передбачено, що в необхідних випадках процесуальний керівник уповноважений особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом, тобто закон обмежує право прокурора щодо самостійного здійснення досудового розслідування необхідними випадками проведення окремих процесуальних дій. У випадку, що розглядається, прокурор ОСОБА_13 , в порушення вимог закону, самостійно провів майже все досудове розслідування. З огляду на вказане, отримані в результаті проведення таких процесуальних дій докази необхідно визнати недопустимими, а кримінальне провадження необхідно закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України , оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали зазначене клопотання.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 , оскільки клопотання є необґрунтованим, так як всі докази винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України отримані уповноваженими на те особами, у передбачений кримінальним процесуальним законодавством спосіб та із застосуванням належної правової процедури.

Так, кримінальне провадження № 0000009 розпочато 04.01.2017 року за ч.4 ст. 190 КК України за фактом шахрайського заволодіння рядом осіб за попередньою змовою з окремими працівниками суду об`єктами нерухомого майна трьома нежитловими приміщеннями № АДРЕСА_2 , які належать на праві власності територіальній громаді м. Дніпра.

Відповідно до доручення про проведення досудового розслідування від 20.06.2018 року до групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні включено слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 .

Разом з цим, 02.08.2016 року обласною прокуратурою розпочате кримінальне провадження № 000039 за ч.2 ст. 375 КК України, яка відповідно до п.1 Перехідних положень КПК підслідна слідчим органів прокуратури.

Відповідно до п.1 Перехідних положень КПК України в редакції Закону № 1355-VIII від 12.05.2016 року до дня внесення в дію положень ч.4 ст. 216 цього Кодексу (підслідність слідчих органів ДБР) повноваження щодо досудового розслідування здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, щодо злочинів, передбачених ч.4 ст. 216 КПК України, зокрема щодо злочинів за ч.2 ст. 375 КК України.

У подальшому матеріали кримінальних проваджень № 0000009 від 04.01.2017 року за ч.4 ст. 190 КК України та № 0000039 від 02.08.2016 року за ч.2 ст. 375 КК України об`єднані в одне провадження, з якого 25.09.2018 року прокурором на підставі відповідної постанови виділені матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за ч.4 ст. 190 КК України, що мали номер № 0001192. Постанова про виділення матеріалів з кримінального провадження та приєднання до іншого кримінального провадження від 20.11.2017 року містить відомості про приєднання до матеріалів № 0001192 у тому числі доручення, яким слідчого ОСОБА_12 уповноважено на здійснення досудового розслідування в межах провадження. Постанови про об`єднання та виділення матеріалів досудового розслідування, доручення та здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні відповідно до клопотання прокурора ОСОБА_13 від 16.07.2022 року долучені до матеріалів судового розгляду та досліджені судом під час вивчення письмових доказів.

Прийняття рішення у формі письмового доручення не свідчить, що досудове розслідування здійснювалося неуповноваженою особою і що отримані під час такого розслідування докази є недопустимими.

Разом з тим, зміст вказаного доручення про проведення досудового розслідування, в якому зазначено посаду керівника органу досудового розслідування, час і місце складання доручення, підстави для його складання (статті 39,214 КПК України), суть і попередньо правову кваліфікацію кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР, та зміст прийнятого рішення, відповідає вимогам діючого законодавства. Таким чином, обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №0001192 складено та підписано уповноваженою на те особою слідчим у кримінальному провадженні № 0001192 ОСОБА_12 .

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України з наступних підстав.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Одночасно відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в разі встановлення обставин, передбачених п.5,6,7,8,9,9-1 ч.1, а у разі якщо обставини, передбачені п.1,2 ч.1 виявлені під час судового розгляду, а саме у разі, якщо: встановлена відсутність події кримінального правопорушення, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

У відповідності до норм кримінально-процесуального законодавства за наслідками судового розгляду суд після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, проведення судових дебатів та надання обвинуваченому останнього слова негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 89,94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, у тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить діяння у вчиненні якого обвинувачується особа склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен у вчиненні цього кримінального правопорушення обвинувачений. При цьому, згідно з конституційним принципом презумпції невинуватості всі сумніви у справі, якщо вичерпані всі можливості їх усунути, мають тлумачитися та розв`язуватися на користь обвинуваченого. Таким чином, недоведена винуватість дорівнює доведеній невинуватості.

Виходячи з вищенаведеного, та стадії судового розгляду дослідження доказів, наданих сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання сторони захисту та закриття кримінального провадження з зазначених захистом підстав.

Керуючись ст.ст.284, 350, 372,376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.4 ст.190 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001192, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2