Справа № 175/7304/23
Провадження № 1-кп/175/404/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000597 від 09.11.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

09.11.2022, приблизно о 18-35 год., ОСОБА_5 керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , рухався в темний час доби по не освітленому сухому асфальтованому покриттю автодороги М-30, що проходить через с. Долинське в Дніпровському районі Дніпропетровської області та має по дві смуги для руху у кожному напрямку, в крайній правій смузі для руху, з боку м. Кривого Рогу в напрямку м. Дніпра, зі швидкістю 110 км/год.

Під час руху, в районі перехрестя з вул. Кооперативною с. Долинське Дніпровського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_5 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість та легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішоходів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перетинали у невстановленому для цього місці проїжджу частину автодороги М-30, рухаючись одна біля одної справа наліво за напрямком його руху та вже покидали його крайню праву смугу для руху, змінив напрямок руху свого автомобіля ліворуч виїхав на крайню ліву смугу руху не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та як наслідок в крайній лівій смузі для руху скоїв наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ..

Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 10.1 та 12.2 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п.1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3.(б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги».

Порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді численних саден, синців та забитих ран обличчя, тулубу та кінцівок; крововиливи в м`які покриви голови з внутрішньої сторони в лівій тім?яно-скроневій області, крововиливи під м`якими мозковими оболонками в лівій півкулі головного мозку; інфільтруючий крововилив в гортань та крововилив в стравоході; перелом хребта в грудному відділі з розривом спинного мозку та крововиливами в оточуючі м`які тканини; численні переломи ребер по різним анатомічним лініям з розривами пристінкової плеври та крововиливами навколо; кров в плевральній та черевній порожнинах, розрив селезінки; розрив крижово-клубового зчленування ліворуч; перелом лівої клубової кістки; переломи обох кісток лівої та правої гомілок, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень про признаку небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_8 настала на місті події, тобто 09.11.2022, близько 18-35 год., від сумісної тупої травми тіла з численними переломами кісток скелету та розривами внутрішніх органів, яка ускладнилася шоком, що підтверджується даними судово-медичного розтину трупа та результатами судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів.

Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми кінцівок, закритого уламкового перелому правої променевої кістки у нижній третині зі зміщенням уламків; закритих уламкових переломів 4,5 плюсових кісток лівої стопи, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров?я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день).

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 09.11.2022 вона разом із ОСОБА_8 поверталася з роботи додому. Було темно, дорога не освітлювалася, світ горів тільки на автозаправці та в кафе. Переходили дорогу поза пішохідним переходом, вона йшла попереду а ОСОБА_8 на шаг позаду. Удар машини був миттєвим, вона втратила свідомість, а прийшовши до тями в шоковому стані почала шукати ОСОБА_8 , але не знайшла та побігла додому. Зателефонувавши сину ОСОБА_8 дізналася, що вона загибла. Після цього викликали швидку, їй надали першу допомогу, а потім в ЦРЛ проходила лікування. Обвинувачений відшкодував їй збитки, просила призначити йому покарання з іспитовим строком.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину та показав, що 09.11.2022, в темну пору доби по неосвітленій дорозі рухався на автомобілі зі швидкістю приблизно 110 км/год по крайній правій смузі в напрямку м. Запоріжжя. В машині з ним їхала дружина та двоє дітей. Побачивши в світлі фар попереду автомобіля пішоходів, які переходили дорогу в невстановленому місці, почав перестроюватися в ліву смугу руху та застосував екстрене гальмування, але правою передньою частиною автомобіля наїхав на них. Коли вийшов з машини і побачив на дорозі потерпілу, він одразу побіг на заправку та викликав поліцію та швидку. В скоєному щиро розкаюється, відшкодував завдану шкоду потерпілим у повному обсязі Просив призначити йому покарання з іспитовим строком та не позбавляти права керування транспортними засобами, з огляду на воєнний стан у країні та обумовленої цим постійної небезпеки.

Надані обвинуваченим ОСОБА_5 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Виннність обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та показаннями потерпілої ОСОБА_4 ..

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.

Від потерпілої ОСОБА_9 до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у її відсутності, претензій матеріального та морального характеру не має, цивільний позов заявляти не буде, не заперечує проти судового розгляду відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Таким чином, винність ОСОБА_5 , який не оспорював фактичні обставини справи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Аналізуючи вищенаведене суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, та добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

При призначенні покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законодавцем до категорії тяжких, наслідки що настали, наявність обставин, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який одружений, має на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, має постійне місце проживання у м. Запоріжжя за яким характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, суд вважає, що з метою виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з усіх обставин справи, з урахуванням позиції потерпілих, які просили призначити ОСОБА_5 покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі, позиції обвинуваченого який у вчиненому розкаявся та добровільно відшкодував завдану шкоду, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому вважає, що його слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, суд виходить із того, що необережний тяжкий злочин він вчинив вперше, а також враховує характер та мотиви допущених ОСОБА_5 порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, фактичні обставини ДТП, яка відбулася під час переходу потерпілими дороги в недозволеному місті в темну пору доби. Тому суд вважає, що таке покарання є достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, запобіганню вчинення нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов не пред`являвся.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз по справі підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок спливу іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави, витрати за проведення судових експертиз у розмірі 8531,10 грн..

Арешт, накладений ухвалю слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.03.2022 на транспортний засіб «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , скасувати.

Речові докази: автомобіль «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити останній як власнику майна.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1