Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/235/24
Провадження по справі № 1-кп/514/96/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000623 від 19.10.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Березине Болградського району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, є інвалідом 2 групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Тарутинського районного суду Одеської області з Болградської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000623 від 19.10.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою судді Тарутинського районного суду Одеської області від 13 березня 2024 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 , 19.10.2023 близько о 15:00 годині, більш, керуючи технічно справним автомобілем марки MAZDA моделі 626, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1989 року випуску, в якому також перебував ОСОБА_5 , який сидів на передньому сидінні справа від водія, рухаючись по автомобільній дорозі Т-16-44 зі сторони смт. Тарутине в бік смт. Березине Болградського району Одеської області, на якій організований однорядний рух у кожному напрямку, наявними суцільною та переривчастою горизонтальною дорожньою розміткою розділення зустрічних потоків транспортних засобів, порушив вимоги п.п.12.1, 12.6, 28.3 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

- п.12.1: «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

- п.12.6: «поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 дозволяється рух із швидкістю:

г) іншим транспортним засобами: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.»1 не більше 130км/год, на автомобільній дорозі з окремим проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах не більше 90км/год;»

- п.28.3 «на гірських дорогах заборонено рухатись:

а) рухатися з непрацюючим двигуном та вимкненим зчепленням або передачею».

Вимоги цього розділу стосуються ділянок доріг, що позначені знаками 1.6 і 1.7.

Так, ОСОБА_4 , керуючи зазначеним транспортним засобом, у світлу пору доби, в умовах достатньої видимості, проявив необережність у виді протиправної самовпевненості, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючись невиправданими мотивами нібито повного контролю за рухом керованого транспортного засобу, який сам по собі був знаряддям з підвищеної суспільної небезпеки, свідомо обрав небезпечну швидкість руху керованого ним автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечувала належну безпеку, таку що не давала йому можливість постійно контролювати рух автомобіля, приближаючись до ділянки дороги, що має крути спуск, вимкнув зчеплення, заглушив двигун та здійснював прямолінійний рух уздовж дорожнього полотна, внаслідок чого допустив з`їзд автомобіля у праве узбіччя з подальшим перекиданням у кювет, контактуючи передньою правою частиною автомобіля з землею.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що перебувала у прямому причинному зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, допущеними водієм ОСОБА_4 , пасажир ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження в наслідок травмування від внутрішніх частин салону автомобіля у виді закритого осколкового перелому на нижньої частини лівої стегнової кістки, компресійного перелому тіла L4 поперекового хребця, перелому І плюснової кістки лівої стопи, які не були небезпечними для життя, та потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більше 21 дня, та за критерієм ступеню тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілими, а порушене щодо нього кримінальне провадження просить закрити. Обвинувачений також зазначив, що він вперше вчинив кримінальне правопорушення, примирився із потерпілими, визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та кається у вчиненому.

Прокурор не заперечує щодо задоволення вищевказаного клопотання та вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілими.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що з обвинуваченим примирився, завдану шкоду йому відшкодовано, а тому провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України просить закрити на підставі ст. 46 КК України.

Заслухавши клопотання обвинуваченого, думку прокурора, потерпілого суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК України) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 46 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, є інвалідом 2 групи, характеризується за місцем мешкання позитивно, потерпілий жодних претензій до обвинуваченого не заявляє, а тому наявні всі умови та підстави, передбачені кримінальним законом для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а тому питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно із ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

З постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2021 у справі № 342/1560/20 та від 01 лютого 2024 року у справі № 930/497/23 вбачається, що закриття кримінального провадження на підставіст. 46 КК Україниу зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим є нереабілітуючою підставою, тому у разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Із врахуванням наведеного, оскільки кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 підлягає закриттю на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою, то з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 9087 грн. 36 коп.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. ст. 100, 174, 284, 286, 369, 370 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України - у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження № 0000623 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 23.10.23 (справа № №497/2483/23, провадження № 1-кс/497/950/22) частково скасований ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 24.02.2023 (справа № 497/2484/22, провадження №1-кс/497/864/23) після набрання ухвали суду законної сили слід скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки MAZDA, моделі 626, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , користувачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за залучення експертів Одеського НДЕКЦ МВС України, в загальній сумі 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 копійок.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1