ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях

судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14

потерпілого ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , захисників: ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , діючого в інтересах ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , діючого в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , діючого інтересах ОСОБА_13 , на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №0000303 щодо ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малий Кучурів, Заставнівського району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, судимого: 03.04.2017р. Сарненським районним судом Рівненської області за ст.391,71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, не судимого; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Рахів, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, не судимого; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, раніше не судимого,

ЄУНСС:725/352/21

НП:11-кп/822/34/24 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_17

Категорія:ч.4 ст.189 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 30 жовтня 2023 року ОСОБА_14 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

ОСОБА_13 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 залишено обрану у вигляді тримання під вартою в Державній Установі Чернівецький слідчий ізолятор.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_14 відраховано з моменту його фактичного затримання, тобто з 15 серпня 2020 року.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_13 відраховано з моменту його фактичного затримання з 06 серпня 2020 року.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_12 відраховано з моменту його фактичного затримання, тобто 05 січня 2021 року.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_11 відраховано з моменту його фактичного затримання, тобто з 08 серпня 2020 року.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_14 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 286 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 286 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_12 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 286 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 286 грн.

Вирішено питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

На вказане рішення суду перший заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_16 , обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , захисники ОСОБА_7 , діюча в інтересах ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , діючий в інтересах ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , діючий в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , діючий в інтересах ОСОБА_13 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Прокурор ОСОБА_16 у своїй апеляційній скарзі просить вирок районного суду щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за ч.3 ст.189 КК України скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Одночасно просив ухвалити новий вирок, яким визнати винуватими ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, та призначити покарання: ОСОБА_14 у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_12 у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_11 у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_13 у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно виключено з обвинувачення кваліфікуючу ознаку, передбачену ч.4 ст.189 КК України, а саме: вчинення обвинуваченими вимагання організованою групою, оскільки така ознака підтверджується дослідженими в судовому засіданні показами та матеріалами кримінального провадження.

Посилається на те, що місцевий суд безпідставно та необґрунтовано критично оцінив покази потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , оскільки такі були допитані із забезпеченням конфіденційності даних про особу в режимі відеоконференції з приховуванням обличчя та зміною голосу відповідно до ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві». При цьому, на думку апелянта, у вироку не наведено переконливих доказів, чому суд не бере до уваги одні докази та відкидає інші докази, як окремо так у їх сукупності.

Обвинувачений ОСОБА_11 , у поданій ним апеляційній скарзі, просить визнати докази в кримінальному провадженні недопустимими та виправдати його і звільнити з-під варти.

Вказує на те, що потерпілий ОСОБА_15 є особою неодноразово судимою і займався торгівлею наркотиків, надавав показання з місць позбавлення волі, що допускає можливий тиск на нього з боку працівників поліції. Крім того, на думку апелянта, він є агентом поліції, а тому не може бути потерпілим у даному провадженні.

Звертає увагу і на те, що ні він, ні інші особи 20.07.2020 р. не завдавали потерпілому тілесних ушкоджень та не вимагали у нього гроші. Потерпілий ОСОБА_15 20.07.2020р. звертався до травмпункту щодо перелому зап`ястя, в той час як дане тілесне ушкодження було нанесено йому, з його слів, 25.07.2020р., тобто на 5 днів пізніше.

Зазначає, що жодні докази не були досліджені в судовому засіданні, окрім показів потерпілого та слідчого експерименту за участі потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_12 у поданій ним апеляційній скарзі просить виправдати його та звільнити з- під варти.

Посилається на те, що вказана справа є сфабрикованою, а всі письмові докази розглядалися без його участі, що, на його думку, є порушенням його право на захист.

Вказує і на те, що йому не відомі потерпілі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які є залегендованими особами.

Звертає увагу і на те, що він не вчиняв злочину щодо потерпілого ОСОБА_15 , а був тільки присутній при його розмові з ОСОБА_14 , але про що вони говорили, йому не було відомо, вказане підтвердив і потерпілий під час судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_13 у поданій апеляційній скарзі просить визнати докази в кримінальному провадженні недопустимими та виправдати його і звільнити з-під варти.

Вказує на те, що дана справа є повністю сфабрикованою, а прокурором не доведено його провину у скоєному, а гроші йому підкинули працівники поліції.

Зазначає, що потерпілий ОСОБА_15 20.07.2020 р. звертався до травмпункту щодо перелому руки, де йому було зроблено знімок, однак дане тілесне ушкодження, на його думку, є неправдивим, оскільки зустріч з останнім була 25.07.2020 р. Вказане підвереджує неправдивість показів потерпілого.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_14 просить визнати докази у кримінальному проваджені недопустимими та виправдати його. Свої доводи обґрунтовує тими ж обставинами, що й інші обвинувачені в поданих ними апеляційних скаргах.

Адвокат ОСОБА_7 , діюча в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , не оскаржуючи вирок суду в частині виключення судом із обвинувачення епізодів щодо вчинення обвинуваченим вимагання по відношенню до потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2023 р. в частині визнання винуватим ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, та ухвалити новий вирок, яким виправдати обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України за недоведеності вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Посилається на те, що вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_14 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України по відношенню до потерпілого ОСОБА_15 є незаконним, невмотивованим з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Також, на думку апелянта, судом порушено гарантоване право її підзахисного на захист у зв`язку з тим, що суд, приймаючи рішення про видалення ОСОБА_14 із зали суду, не вжив заходів щодо проведення його допиту з приводу відомих йому обставин.

Зазначає, що покази потерпілого ОСОБА_24 є непослідовними, непереконливими.

Крім того стверджує, що відеозапис обшуку, який наявний в матеріалах справи, не співпадає з обставинами, які викладені в письмовому протоколі обшуку.

Звертає увагу і на те, що висновки експертів № 663 екс від 31.07.2020 р. та № 1037 від 17.11.2020 р. зроблені з порушенням вимог Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 та викликають обґрунтовані сумніви у їх правильності і достовірності використаних даних.

Зазначає, що орган досудового розслідування залучив ОСОБА_24 до проведення НСРД, порушуючи вимоги, передбачені ст.517 КПК України без дотримання вимог режиму секретності та Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшуковихі) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні.

Вказуває і на те, що потерпілий ОСОБА_15 постійно провокував та підбурював обвинувачених до вчинення незаконних дій.

Захисник ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок районного суду і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Вказує, що ОСОБА_12 не заперечував свою присутність під час подій, які мали місце 25.08.2020р. по АДРЕСА_5 , однак не вимагав нічого у потерпілого і тілесних ушкоджень йому не наносив. Вказане, на думку апелянта, підтвердив потерпілий у судовому засіданні.

Вважає, що потерпілий співпрацював з правоохоронними органами, а суду надав неправдиві показання щодо протиправних дій щодо ОСОБА_25 .

При цьому, на думку апелянта, досудовим розслідуванням було штучно створено докази винуватості його підзахисного.

Захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.10.2023р. та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Посилається на те, що досудове розслідування щодо ОСОБА_11 проведено без реєстрації в ЄРДР, оскільки інформація щодо його підзахисного в фабулі ЄРДР 05.01.2021р. не вносилась, а заява потерпілого ОСОБА_24 не реєструвалась.

Зазначає, що ряд процесуальних рішень у кримінальному провадженні прийнято неуповноваженими на прийняття таких рішень особами та не можуть породжувати процесуальних наслідків.

Крім цього, на думку апелянта, не можуть бути визнані допустимим доказами висновки судово-медичної експертизи №663 екс від 31.07.2020р. та додаткова судово-медична експертиза №1037д від 17.11.2020р., оскільки експерти при складанні висновків вказаних експертиз самостійно збирали докази, які були ними використані у зроблених висновках. При цьому, показання експертів, надані в суді першої інстанції, не можна брати до уваги, оскільки вони надавали суперечливі пояснення стосовно медичної документації та рентгенографії правого променево - зап`ясткового суглобу.

Звертає увагу і на те, що судом першої інстанції при розгляді справи було порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_11 у зв`язку з тим, що суд, приймаючи рішення про видалення останнього із зали суду, не вжив заходів щодо проведення його допиту з приводу відомих йому обставин кримінального провадження.

Вказує, що докази, на які посилався суд у своєму вироку та які були досліджені судом, не знайшли свого підтвердження з точки зору достатності, достовірності у їх сукупності, і є лише припущеннями.

Вважає, що наведені докази не є обвинувальними доказами і вони не підтверджують обвинувачення ОСОБА_11 у скоєному.

Захисник ОСОБА_10 у поданій ним апеляційній скарзі просить вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.10.2023 р. щодо обвинуваченого ОСОБА_13 скасувати і закрити кримінальне провадження.

На думку апелянта, кваліфікація дій ОСОБА_13 за ч.3 ст.189 КК України, є невірною, оскільки зустріч з потерпілим не була спланована заздалегідь з будь-якою метою.

Звертає увагу на неналежність доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, коли була зареєстрована заява ОСОБА_15 щодо кримінального правопорушення.

Вважає, що у даному проваджені взято до уваги документи, які вчинені в поза процесуальному порядку, а експерти самостійно збирали матеріали для проведення дослідження, що забороняється законом.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання коштів його підзахисним від потерпілого.

Тому, на думку апелянта, вказані обставини виключають поняття співучасті ОСОБА_13 в пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.189 КК України.

Згідно з вироком суду першої інстанції, обвинувачених притягнуто до кримінальної відповідальності за те, що 25 липня 2020 року близько 15:00 год. ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , при цьому ОСОБА_14 діючи повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_24 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_5 , підстерегли потерпілого ОСОБА_24 , який, помітивши останніх та не бажаючи зустрічатися з ними, зайшов до приміщення аптеки «Нікофарм», що розташована у вказаному вище будинку.

З метою примушення ОСОБА_24 . прослідувати з ними у безлюдне місце, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 зайшли до приміщення аптеки «Нікофарм», де ОСОБА_14 вихопив з рук потерпілого ОСОБА_24 мобільний телефон та наказав виходити з приміщення аптеки.

Вийшовши на вулицю, обвинувачені обступили потерпілого ОСОБА_24 з усіх сторін та змусили його йти за ними. Знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_14 , з метою придушення волі потерпілого до опору та запобігання змоги втекти, наніс ОСОБА_24 удар рукою у живіт, від якого потерпілий присів від болю.

Сприймаючи наміри ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо спричинення йому тілесних ушкоджень реальними, переживаючи за своє життя та здоров`я, ОСОБА_24 на вимогу обвинувачених попрямував слідом за ними. В цей час ОСОБА_13 двічі вдарив ОСОБА_24 рукою по голові та висловив незаконну вимогу про передачу на їхню користь грошей.

В подальшому, знаходячись у дворі вищевказаного будинку, ОСОБА_14 вдарив рукою ОСОБА_24 в обличчя та силоміць проти його волі здійснив спробу заштовхати до автомобіля, проте ОСОБА_24 вирвався та почав тікати, але ОСОБА_14 та ОСОБА_12 наздогнали ОСОБА_24 та поваливши його на землю, стали наносити останньому удари руками та ногами по тілу, а також по голові, спричинивши тим самим йому тілесні ушкодження, у вигляді перелому с/з човникоподібної кісточки правої кисті без зміщення відламків, які згідно висновку експерта №663екс від 31.07.2020 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Боячись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_24 здійснив спробу втекти, однак пробіг лише кілька метрів, так як його спіймав та повалив на землю обвинувачений ОСОБА_12 . В цей же час ОСОБА_14 , підбігши до ОСОБА_24 , наніс йому удар рукою по голові, тим самим придушив волю потерпілого до будь-якого опору. Після цього ОСОБА_24 , сприймаючи наміри обвинувачених щодо спричинення йому тілесних ушкоджень реальними, переживаючи за своє життя та здоров`я, на вимогу обвинувачених, став рухатись за ними.

Далі ОСОБА_24 в оточенні ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пройшов до входу на територію кооперативу гаражів АДРЕСА_6 , де ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , реалізовуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодінням грошовими коштами потерпілого, провівши ОСОБА_24 у безлюдне місце, погрожуючи йому при цьому фізичною розправою, пред`явили незаконну вимогу щодо передачі на їх користь грошей в сумі 1000 доларів США, які потерпілий повинен був віддати через тиждень та в подальшому щомісяця сплачувати по 500 доларів США за реалізацію ним наданих обвинуваченими наркотичних засобів.

Побоюючись за своє життя та здоров`я, сприйнявши погрози обвинувачених щодо застосування відносно нього у подальшому насильства як реальні, ОСОБА_24 погодився з їх вимогами, однак фактично наміру продавати наркотичні засоби та сплачувати грошові кошти не мав.

01.08.2020 близько 22:00 год. ОСОБА_24 , будучи заляканим, боячись за своє життя та здоров`я, сприймаючи попередні погрози обвинувачених фізичною розправою як реальні, а також, зважаючи на те, що у ході попередньої зустрічі йому були завдані тілесні ушкодження, прибув до обумовленого місця, а саме до ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що по АДРЕСА_7 , звідки ОСОБА_14 скерував його в телефонному режимі до вул. Жасмінної, яка знаходиться неподалік ресторану.

Тоді ж ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , який з метою приховування своєї зовнішності одягнув медичну маску, зустріли ОСОБА_24 та вказали напрям руху вглиб вулиці Жасмінної у безлюдне місце, куди попрямували спільно з останнім.

З метою запобігання бути викритими, обвинувачений ОСОБА_14 взяв у ОСОБА_24 мобільний телефон, передав його ОСОБА_11 та наказав вимкнути.

У вказаний час обвинувачений ОСОБА_13 знаходився неподалік місця зустрічі, де спостерігав за навколишньою обстановкою та у разі небезпеки, повинен був попередити про це по телефону ОСОБА_14 та ОСОБА_11 .

Знаходячись в районі будинку АДРЕСА_8 , ОСОБА_24 передав ОСОБА_14 гроші в сумі 150 доларів США, 50 Євро та 1200 гривень.

При цьому ОСОБА_14 , реалізовуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодінням грошовими коштами потерпілого, погрожуючи фізичною розправою, пред`явив потерпілому ОСОБА_15 незаконну вимогу про передачу на їхню користь в чотириденний строк решти грошей в сумі 750 доларів США та в подальшому передавати їм по 7000 гривень кожних десять днів, які потерпілий повинен був отримувати від продажу наркотичних засобів.

Побоюючись за своє життя та здоров`я, будучи наляканим та побитим, а також сприйнявши погрози щодо застосування відносно нього в подальшому насильства як реальні, ОСОБА_24 погодився на їх вимогу. Після цього ОСОБА_14 , повернувши мобільний телефон ОСОБА_24 , визначив час і місце наступної зустрічі для передачі решти грошей в сумі 750 доларів США.

05.08.2020 близько 20:15 год. в телефонному режимі ОСОБА_11 нагадав ОСОБА_24 про необхідність з`явитись у попередньому місці зустрічі по вул.Жасмінній в м. Чернівці для передачі грошей в сумі 750 доларів.

Того ж дня, близько 22:00 год. ОСОБА_24 прибув на місце зустрічі по вул. Жасмінній, звідки його в телефонному режимі ОСОБА_13 скерував до іншого місця, а саме на територію ОКНП «Чернівецька ЛШМД», що по АДРЕСА_9 .

Знаходячись на території ОКНП «Чернівецька ЛШМД», близько 22:45 год. ОСОБА_24 по телефону отримав вимогу від ОСОБА_14 про необхідність передачі грошей ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які були присутні на зустрічі. Таким чином, потерпілий ОСОБА_24 передав ОСОБА_11 гроші в сумі 5000 грн., а останній, в свою чергу, передав вказані гроші ОСОБА_13 .

При цьому ОСОБА_11 , реалізовуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодінням грошовими коштами потерпілого з погрозою застосування насильства, пред`явив потерпілому ОСОБА_15 незаконну вимогу про передачу на їх користь в чотириденний строк решти суми грошей до раніше визначеної ними вимоги в сумі 1000 доларів США та в подальшому передавати їм по 7000 гривень кожних десять днів.

В результаті вищевказаних протиправних дій обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, при цьому ОСОБА_14 , діючи повторно, застосовуючи насильство, заволоділи коштами потерпілого ОСОБА_24 в сумі: 6200 гривень; 150 доларів США, які згідно офіційного кусу НБУ станом на 01.08.2020, з розрахунку 1 долар США 27,6913 грн., становить 4153,70 грн.; 50 Євро, які згідно офіційного кусу НБУ станом на 01.08.2020, з розрахунку 1 Євро 32,547 грн., становить 1627,35 грн., а всього на загальну суму 11 981,05 гривень.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора повністю, а в задоволенні апеляційних скарг обвинувачених та їхніх захисників відмовити, думку обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та їх захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, з підстав у них зазначених, при цьому заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку потерпілого, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченим і останнє слово, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить такого висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Із зазначеної норми закону слідує, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано частково.

Так, районний суд, розглядаючи дане кримінальне провадження, правильно встановив фактичні обставини справи, однак дав неправильну юридичну оцінку діям обвинувачених, кваліфікувавши їх дії за ч.3 ст.189 КК України.

Так, диспозицією ч.1 ст.189 КК України (вимагання), передбачено кримінальну відповідальність за вимогу передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання).

При цьому, частиною 3 вказаної статті передбачено кримінальну відповідність за вимагання, яке поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, або таке, що завдало майнової шкоди у великих розмірах.

Фізичним насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, охоплюються: легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності; середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, замах на вбивство, вбивство.

Із вироку районного суду вбачається, що дії обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 кваліфіковані судом за ч.3 ст.189 КК України, а саме вимагання, тобто вимога передачі чужого майна, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, за кваліфікуючими ознаками: вчинене за попередньою змовою групою осіб, а обвинуваченого ОСОБА_14 в тому числі за кваліфікуючою ознакою вчинене повторно.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується із висновками районного суду про те, що обвинувачені вчинили вимагання, тобто вимогу передачі чужого майна, за кваліфікуючими ознаками: вчинене за попередньою змовою групою осіб, а обвинуваченого ОСОБА_14 в тому числі за кваліфікуючою ознакою вчинене повторно, однак не може погодитись із наявністю в діях обвинувачених такої кваліфікуючої ознаки як: поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_15 , обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 за обставин вказаних в обвинувальному акті вимагали у нього кошти та спонукали його до продажу наркотичних засобів. З обвинуваченими він зустрічався тричі. Кошти отримував ОСОБА_11 , який йому заздалегідь телефонував. Вказував, що не пам`ятає скільки віддав коштів, останній раз він передав 5000 грн ОСОБА_11 біля вул. Фастівської в м. Чернівці. Також потерпілий підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_26 бачив його вже із гіпсом на руці за декілька днів до подій, про які йдеться в обвинувальному акті.

Підстав недовіряти потерпілому у колегії суддів немає, оскільки його покази узгоджуються із письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, та доводять обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Доводи обвинувачених та адвоката ОСОБА_7 про те, що покази потерпілого є неповними та сумнівними, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки він давав показання безпосередньо в судовому засіданні у режимі ВКЗ та повідомляв про факти і події, які він сприймав особисто, а тому ставити під сумнів його покази немає підстав.

Крім того, винуватість ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 у вчиненні вимагання по відношенню до потерпілого ОСОБА_15 також підтверджується сукупністю наявних в матеріалах провадження належних та допустимих письмових доказів, наданих стороною обвинувачення.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 28.07.2020 року, потерпілий ОСОБА_24 звернувся до правоохоронних органів у зв`язку із вчинення відносно нього 25.07.2020 року вимагання обвинуваченими (т. 1 а.с.87).

Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.07.2020 р. та 06.08.2020 р. підтверджено те, що потерпілий ОСОБА_24 серед наданих йому фото впізнав ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , як осіб які вимагали у нього грошові кошти (т.1 а.с.100, 102, 104, 113).

Протоколом проведення слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_24 від 20.08.2020р. підтверджено, що у присутності понятих ОСОБА_27 , ОСОБА_28 потерпілий вказав на місце, спосіб та час вчинення відносно нього обвинуваченими ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вимагання (т.1 а.с.115-116).

Протоколом огляду та перегляду в судовому засіданні відеозапису від 14.08.2020 р. підтверджено, що 25.07.2020 р. в період часу з 15 год. 30 хв. до 15 год. 40 хв. в приміщенні аптеки «Нікофарм», що по вул. Руська 219 -е в. м. Чернівці обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_12 підходять до потерпілого ОСОБА_15 , після чого ОСОБА_14 лівою рукою тягне за праве плече потерпілого, намагаючись вивести останнього з аптеки (т. 3 а.с.151-156).

Протоколом огляду та перегляду в судовому засіданні відеозапису на АДРЕСА_5 з магазину Медтехніка» «С» від 14.08.2020 р. підтверджено зустріч потерпілого з обвинуваченими ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 25.07.2020р. в проміжок часу з 15 год. 14 хв. по 15 год. 48 хв. (т. 3 а.с.162-169).

З протоколу огляду та перегляду в судовому засіданні відеозапису від 15.08.2020 р. також підтверджено факт зустрічі потерпілого ОСОБА_15 з обвинуваченими ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 25.07. 2020р. в період часу з 15 год. 13 хв. до 15 год. 30 хв. у дворі будинку АДРЕСА_5 . При цьому на відео видно, як ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . беруть ОСОБА_15 під руки та штовхають його вперед і змушують йти далі. Після цього обвинувачений ОСОБА_14 лівою рукою обіймає за плечі ОСОБА_24 , а той в свою чергу зупиняється та присідає біля бордюру. Праворуч від потерпілого присідає ОСОБА_11 , ліворуч ОСОБА_12 , а напроти ОСОБА_14 . Потім ОСОБА_14 встає та своєю рукою підіймає за руку ОСОБА_24 (т. 3 а.с.175-184).

Протоколом про хід та результатами негласних слідчих дій контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 01.08.2020 р. підтверджено, що 01 серпня 2020 р. потерпілий ОСОБА_15 зустрівся по АДРЕСА_7 з обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , де в ході зустрічі потерпілий передав обвинуваченому ОСОБА_14 кошти, а останній, у свою чергу, озвучив вимоги щодо збуту наркотиків та необхідність передати решта коштів в сумі 750 дол. США (т.1 а.с.158-160).

З протоколу обшуку від 11.08.2020 р. (т. 3 а.с.101-104) також вбачається, що у ході обшуку квартири АДРЕСА_10 , де проживає обвинувачений ОСОБА_14 у присутності понятих виявлено та вилучено 2 купюри номіналом по 200 грн. кожна, серії СА №2185303 та УЗ №9937312, які залучались під час контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту 01.08.2020 року та були оглянуті згідно протоколу огляду від 16 серпня 2020 року (т. 3 а.с. 106-109).

Крім того, саме ці купюри, в тому числі, були оглянуті слідчим 01 серпня 2020 року в присутності заявника ОСОБА_15 та понятих ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , що підтверджується протоколом огляду грошей від 01 серпня 2020 року (т.1 а.с.161, 163-165).

Протоколом про хід та результати негласних слідчих дій - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 05.08.2020 вбачається, що цього ж дня о 22 год. 00 хв. потерпілий прибув на територію лікарні, що по АДРЕСА_9 , куди під`їхали обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . В ході спілкування, ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_14 та той повідомив, що гроші необхідно віддати ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , після чого потерпілий ОСОБА_15 передав обвинуваченим кошти в сумі 5000 грн. Після чого, ОСОБА_11 у присутності ОСОБА_13 висунув потерпілому вимогу передати їм ще 7000 грн. (т.1 а.с.170-173).

З протоколу огляду грошей від 05.08.2020р. встановлено, що були оглянуті грошові кошти в сумі 5000 грн., які були задіяні під час контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту 05.08.2020 р.(т. 1 а.с.174-184) та які 06.08.2020 р. були виявлені та вилучені в обвинуваченого ОСОБА_13 в ході його особистого обшуку під час затримання. Вказане підтверджується протоколом затримання (т.2 а.с.15-18). Крім того, вказані вище грошові кошти були оглянуті згідно протоколу огляду від 06.08.2020 р. (т. 2 а.с.29-33).

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази причетності обвинуваченого до вчиненого злочину, скоєного за співучастю з іншими обвинуваченими, а також, що гроші йому підкинули працівники поліції, є необґрунтованими та спростовується вищевикладеним.

Крім того протоколом про результати проведення негласної слідчої дії спостереження за особою ( ОСОБА_13 ) від 27.08.2020 р. підтверджено, що 01.08.2020 р. о 21 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_13 перебував разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_14 на АДРЕСА_11 , де зустрічався та спілкувався з потерпілим ОСОБА_15 .

Більш того, 05.08.2020 обвинувачені ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_11 перебували на території ЛШМД в м. Чернівці, де в ході розмови потерпілого по телефону з ОСОБА_14 , останній передав ОСОБА_11 згорток з грошима, а той, в свою чергу, передав його ОСОБА_13 , який в подальшому був затриманий працівниками поліції (т.1 а.с.208-209).

Також , як вбачається з протоколу про результати проведення негласної слідчої дії аудіо, відеоконтроль особи (потерпілого ОСОБА_24 ) від 02.10.2020 р., що в ході розмови між потерпілим та обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , останні вимагали надавати їм грошові кошти (т. 1 а.с.192-196).

З протоколу про результати проведення негласної слідчої дії - спостереження за особою ( ОСОБА_11 ) від 27.08.2020 р. вбачається, що 01.08.2020 р. о 21 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_11 перебував разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на АДРЕСА_11 , де зустрічався та спілкувався з потерпілим ОСОБА_15 05.08.2020 р. ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_13 перебували на території ЛШМД в м. Чернівці, де в ході розмови потерпілого по телефону з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 передав ОСОБА_11 згорток з грошима, а той, в свою чергу, передав його ОСОБА_13 , який в подальшому був затриманий працівниками поліції, а ОСОБА_11 втік у невідомому напрямку (т. 1 а.с.216-218).

Протоколом про результати проведення негласної слідчої дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 27.08.2020 р. підтверджено телефонну розмову між обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у якій обвинувачений погрожує потерпілому фізичним насильством та вимагає розрахуватись з ним і нагадує про зустріч (т.1 а.с.226-227).

З протоколів огляду та затримання ОСОБА_13 від 06.08.2020 р. вбачається що слідчим були оглянуті речі, які були виявлені та вилучені під час затримання ОСОБА_13 , а саме: мобільний телефон зі стартовим пакетом, ніж, медичну маску (т. 2 а.с.15-17, 29-33).

Протоколом затримання ОСОБА_14 від 15.08.2020 року підтверджено, що під час його особистого обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон зі стартовим пакетом (т.2 а.с.233-235), які були оглянуті слідчим відповідно до протоколу огляду від 16.08.2020 року (т.2 а.с.236-239).

Протоколом огляду від 06.08.2020 р. встановлено, що предметом огляду являється вилучений на вул. Дністрянській мобільний телефон «Номі» зі стартовим пакетом, який належить ОСОБА_11 та банківську картку, яка належить його батькові (т. 3 а.с.79).

Крім того, протоколом добровільної видачі від 07.08.2020р. підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_11 видав працівникам поліції дві сумочки, утримувач стартового пакету, акумуляторну батарею «Номі», мобільний телефон зі стартовим пакетом (т. 2 а.с.122), а 08.08.2020 р. вказані речі були оглянуті слідчим згідно з протоколу огляду (т. 2 а.с.126-129).

З протоколу обшуку від 11.08.2020 року вбачається, що під час обшуку помешкання ОСОБА_11 в присутності понятих було виявлено та вилучено утримувач стартового пакету (т.3 а.с.89-91). Вказана річ була оглянута слідчим 12.08.2020 р., що підтверджується протоколом огляду (т. 3 а.с.94-95).

Протоколом обшуку від 15.08.2020 р. (помешкання ОСОБА_31 знайома ОСОБА_14 ), вбачається, що під час даного обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон «Ред Ми» зі стартовим пакетом (т. 3 а.с.126-131), який оглядався слідчим та на якому було виявлено дзвінки на номер ОСОБА_14 , який вилучено у нього під час затримання, що підтверджується протоколом огляду від 17.08.2020 року (т.3 а.с.134-137).

Поряд з цим, апеляційним судом досліджено висновок судово-медичної експертизи №663екс від 31.07.2020 р. (т. 1 а.с.94-95), а також висновок судово-медичної експертизи №1037д від 17.11.2020 р. (т. 1 а.с.97-99), однак такі докази колегія суддів вважає сумнівними, зважаючи на те, що такі не підтверджені первинною медичною документацією ОСОБА_24 , на основі якої були надані такі висновки.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що будь-якої первинної медичної документації щодо ОСОБА_15 матеріали справи не містять, і така не була надана потерпілим як на досудовому слідстві, так і у суді першої та апеляційної інстанції.

Крім того, експерти при складанні висновків вказаних експертиз самостійно збирали докази, які були ними використані у зроблених висновках, що відповідно до п.2.3. Розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, є заборонено.

Так, із висновку експерта №663 екс вбачається, що ОСОБА_15 направлено в рентенвідділення ОКЛ м. Чернівці для консультації рентгензнімка правої китиці, що свідчить про те, що експертом самостійно не було встановлено факту наявності тілесних ушкоджень у потерпілого. При цьому, із висновку судово-медичної експертизи №1037 від 17.11.2020р. вбачається, що експертом з архіву ЧОБСМЕ вилучено висновок експерта №663 екс, а також надано консультативне заключення рентгенвідділення ОКЛ м. Чернівці від 12.11.2020р. на ім`я ОСОБА_15 , що є порушенням п.2.3 вказаної вище Інструкції.

З вказаних вище підстав, колегія суддів не бере до уваги пояснення експертів ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , та критично відноситься до пояснень потерпілого ОСОБА_15 щодо застосування до нього насильства з боку обвинувачених, оскільки це не підтверджено іншими доказами у справі, при цьому у суді апеляційної інстанції потерпілий не зміг пояснити суду та плутався у своїх пояснення щодо отримання та місцезнаходження медичної документації щодо нього.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що така кваліфікуюча ознака як «поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи» не знайшла свого підтвердження у суді апеляційної інстанції, а тому дії обвинувачених слід перекваліфікувати з ч.3 на ч.2 ст.189 КК України, а саме вимагання, тобто вимога передачі чужого майна, за кваліфікуючими ознаками: вчинене за попередньою змовою групою осіб, а обвинуваченого ОСОБА_14 в тому числі за кваліфікуючою ознакою «повторно».

Невизнання вини ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 слід розцінювати, як спосіб їх захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки їх винуватість поза розумним сумнівом доведена сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення.

Що стосується доводів обвинувачених та їх захисників з приводу того, що потерпілий ОСОБА_15 є особою неодноразово судимою і займався торгівлею наркотиків, надавав показання з місць позбавлення волі, а тому допускають можливий тиск на нього з боку працівників поліції, то такі апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі доводи під час судового розгляду, як в суді першої інстанції, так і при перевірці апеляційним судом матеріалів нічим не підтверджені.

Більше того, з показів потерпілого вбачається, що він сам особисто звернувся до правоохоронних органів з приводу скоєного, і матеріали справи не місять відомостей, що працівниками поліції чинився тиск на нього і з приводу цього потерпілий до правоохоронних органів не звертався.

Колегія суддів не бере до уваги і доводи обвинувачених та їх захисників про те, що суд першої інстанції порушив їх право на захист, видаливши їх залу суду під час судового розгляду та не надавши їм можливості надати показання та повторно здійснити допит потерпілого за їх участю.

Так, як було встановлено районним судом у ході розгляду справи та перевірено апеляційним судом, обвинувачені відмовилися надавати показання в судовому засіданні 19.09.2023 р. та 16.10.2023 р., після чого суд першої інстанції перейшов до судових дебатів та закінчив судовий розгляд справи. При цьому, вони безпідставно посилались на неповне з`ясування всіх обставин даного кримінального провадження в зв`язку з незадоволенням їхніх клопотань.

Не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту та обвинувачених щодо того, що останні не вимагали у нього гроші.

Так, як вже було зазначено вище, що факт вимагання обвинуваченими ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 підтвердженні як показами самого потерпілого, так і протоколами негласних слідчих дій, протоколами обшуку, огляду з додатками, та іншими письмовими доказами, які повністю відповідають вимогам закону.

Інші посилання обвинувачених та сторони захисту в поданих апеляційних скаргах мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянтів, викладений ними у поданих апеляційних скаргах.

При цьому, апеляційний суд керується висновком Європейського суду з прав людини, зробленим ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Не заслуговують на увагу доводи прокурора, що суд першої інстанції безпідставно виключив з обвинувачення кваліфікуючу ознаку, передбачену ч.4 ст.189 КК України, а саме вчинення обвинуваченими вимагання організованою групою, а також безпідставно не взяв до уваги покази потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Зокрема, органом досудового розслідування дії обвинувачених були кваліфіковані за ч.4 ст.189 КК України, а саме вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, за кваліфікуючими ознаками: вчинене повторно, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене організованою групою.

Згідно з обвинувальним актом обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , в липні 2020 року вступили між собою у попередню змову та вчинили вимагання у потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Проте, як було встановлено судом першої інстанції, з чим і погоджується колегія судів, у ході судового розгляду не здобуто достатніх доказів на підтвердження вини кожного із обвинувачених щодо вчинення ними вимагання по відношенню до потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 .

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, що під час судового розгляду були допитані потерпілі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в режимі ВКЗ, які надали суду покази з приводу обставин справи. Крім того, на підтвердження вини кожного з обвинувачених в матеріалах кримінального провадження містяться заяви вказаних потерпілих про вчинення кримінального правопорушення відносно них, а також протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з яких вбачається, що у присутності понятих кожен з потерпілих серед наданих для впізнання фото впізнає осіб, які вчинили вимагання (обвинувачених ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 ).

Однак, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що із заявами про кримінальне правопорушення потерпілі звернулися лише через кілька місяців після вчинення злочину відносно них, а під час судового розгляду останні допитувалися в режимі відеоконференції з приховуванням зовнішності та зміною голосу, що в свою чергу суд позбавило можливості ознайомитися зі справжніми даними осіб, щодо яких здійснювався захист, як того вимагає КПК України та є порушенням права конфронтації, передбаченого п. «d» ч. 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод від 04.11.1950 р.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку та критично оцінив покази потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , оскільки інших належних та достатніх доказів на підтвердження їх показів, як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду здобуто не було.

Більше того, сторона обвинувачення не забезпечила участь потерпілої ОСОБА_18 протягом усього розгляду справи для її допиту в судовому засіданні чи в режимі ВКЗ з приховуванням зовнішності та зміною голосу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов переконливого висновку, з чим і погоджується колегія суддів, що не встановлено інших належних та допустимих доказів в обґрунтування обвинувачення ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 у вчиненні ними вимагання по відношенню до потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , а тому із обвинувачення виключив вказані епізоди вимагання.

Також є слушними твердження суду першої інстанції про виключення з обвинувачення такої кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч.4 ст.189 КК України, як вчинення обвинуваченими вимагання організованою групою.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що всередині травня 2020 року обвинувачений ОСОБА_14 , діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, маючи намір розпочати злочинну діяльність, пов`язану із вчиненням вимагання коштів у мешканців м. Чернівці, з погрозами насильства над потерпілими, створив та очолив організовану групу, до складу якої залучив знайомих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

Це злочинне об`єднання, за версією сторони обвинувачення, було стійким, об`єднаним єдиним планом з розподілом функцій кожного співучасника, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім членам групи, з подальшим чітким його виконанням, при суворому підпорядкуванні ОСОБА_14 як лідерові та встановленій ним дисципліні.

При цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази на підтвердження того, що учасниками групи був розроблений (хоча б у загальних рисах) і схвалений план злочинної діяльності або вчинення конкретного злочину, розподіл ролей, наявність організатора (керівника), заходи щодо прикриття своєї діяльності тощо, а наведені стороною обвинувачення доводи про те, що всі обвинувачені знайомі між собою протягом певного часу та вчинили ряд аналогічних злочинів, навіть з частковим розподілом функцій, на думку апеляційного суду, лише підтверджують попередню змову групи осіб, яка не є організованою.

Оскільки стороною обвинувачення не надано жодних документальних доказів на підтвердження створення обвинуваченими організованої групи, а загальне посилання в обвинуваченні щодо ознак організованої злочинної групи, то, на думку апеляційного суду, не можуть беззастережно вказувати на ознаки зорганізованості обвинувачених, які притаманні організованій групі.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів дійшла висновку, що в діях обвинувачених відсутня така кваліфікуюча ознака, як вчинення обвинуваченими вимагання організованою групою.

Таким чином, враховуючи наведене, оцінивши докази відповідно до ст.94 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб вимагали у потерпілого ОСОБА_15 грошові кошти, а обвинувачений ОСОБА_14 вчинив такий злочин повторно, оскільки він вчинив дане кримінальне правопорушення у період незнятої та непогашеної судимості за вчинення умисних корисливих злочинів.

При призначенні обвинуваченим покарання за ч.2 ст.189 КК України, колегія суддів, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених, колегія суддів суд визнає ті самі, які були встановлені районним судом, при цьому, обставин, які б обтяжували покарання кожного із обвинувачених, апеляційним судом, які і судом першої інстанції, не встановлено.

Поряд з цим, колегія суддів бере до уваги особу кожного із обвинувачених, зокрема те, що обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вчинили злочин вперше, на спеціальних обліках не перебувають, при цьому обвинувачений ОСОБА_14 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, перебуває на обліку в Чернівецькому наркологічному диспансері з приводу вживання наркотичних речовин, не працює, за місцем попереднього ув`язнення характеризується негативно, інкримінований злочин вчинив незадовго після звільнення з місць позбавлення волі.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених не можливе без ізоляції їх від суспільства, а тому підстав для застосування ст.69,75 КК України не знаходить.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинувачених з ч.3 на ч.2 ст.189 КК України, то вирок районного суду слід змінити.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст. 404, 407, 408, 409, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_16 залишити без задоволення, а апеляційні скарги: обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , захисників ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , діючого в інтересах ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , діючого в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , діючого інтересах ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 за ч.3 ст.189 КК України змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 з ч.3 ст.189 КК України на ч.2 ст.189 КК України.

Призначити ОСОБА_14 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Призначити ОСОБА_13 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

Призначити ОСОБА_12 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

Призначити ОСОБА_11 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

У решті вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженими, які утримуються під вартою, в той самий строк з моменту вручення їм копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3