Справа №694/320/24
провадження № 1-кс/694/100/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001478 від 14.11.2023,-

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: рухоме майно - автомобіль марки ВАЗ 1111, 1993 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ; автомобіль ГАЗ 33021, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ; автомобіль ЗАЗ 110557, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 , а також на нерухоме майно - нежитлову будівлю магазин та прибудова, загальною площею 98.2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлову будівлю, об`єкт в процесі поділу будівля складів, гараж, погріб, загальною площею 797.4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , з забороно його відчудження.

Розглянути клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 без повідомлення підозрюваного та його захисника про такий розгляд, оскільки існує реальна загроза по вчиненню дій щодо відчудження вищевказаного майна іншим особам.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 14 квітня 2003 року ОСОБА_5 уклав договір купівлі продажу з Звенигородським районним споживчим товариством, відповідно до якого останній набув право власності на нежитлове приміщення будівлі складів за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, у ОСОБА_5 виник злочинний корисливий умисел, направлений на особисте збагачення, шляхом незаконного заволодіння державними грошовими коштами виділеними для оплати за постачання електроенергії виробленої генеруючими установками електричної енергії із сонячного випромінювання за «зеленим тарифом». Так, відповідно до ст. 91 Закону України від 20.02.2003 № 555-ІV «Про альтернативні джерела енергії», зелений" тариф встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, у тому числі генеруючих установках приватних домогосподарств з альтернативних джерел енергії.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час 07 березня 2019 року, перебуваючи у приміщенні відокремленого структурного підрозділу «Звенигородські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго», за адресою: вул. Героїв Небесної Сотні, 87 м. Звенигородка Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом обману, достовірно знаючи про те, що інформація, яка міститься в офіційних документах, не відповідає дійсності, а саме у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86411092 від 18.12.2018; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86411093 від 18.12.2018; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86411095 від 18.12.2018, подав їх до відокремленого структурного підрозділу ПАТ «Черкасиобленерго» Звенигородський РЕМ та в подальшому на підставі них уклав договори споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а саме: договір № 6-10-18 за адресою: АДРЕСА_3 ; договір № 6-10-126 за адресою: АДРЕСА_4 ; договір № 6-12-14 за адресою: АДРЕСА_5 , в яких власноручно виконав підпис від свого імені в рядку « ОСОБА_5 », в графі для підпису, таким чином засвідчивши достовірність викладених в поданих ним документах відомостей.

Він же, у невстановлений досудовим розслідуванням час 16 грудня 2019 року, перебуваючи у приміщенні відокремленого структурного підрозділу «Звенигородські енергетичні мережі» ПАТ

«Черкасиобленерго», за адресою: вул. Героїв Небесної Сотні, 87 м. Звенигородка Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення шляхом обману, достовірно знаючи про те, що інформація яка міститься в офіційних документах, не відповідає дійсності, а саме у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86411097 від 23.04.2019; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86411096 від 23.04.2019, подав їх до відокремленого структурного підрозділу ПАТ «Черкасиобленерго» Звенигородський РЕМ та в подальшому на підставі них уклав договори споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а саме: договір № 6-10-147 за адресою: вул. Б. Хмельницького 17/4, м. Звенигородка, Черкаської області; договір № 6-10-148 за адресою: АДРЕСА_6 , в яких власноручно виконав підпис від свого імені в рядку « ОСОБА_5 », в графі для підпису таким чином засвідчивши достовірність викладених в поданих ним документах відомостей.

При цьому, ОСОБА_5 було достовірно відомо про те, що у наданих ним завідомо неправдивих офіційних документах, в яких вказано, що за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 та АДРЕСА_6 , насправді знаходиться нежитлове складське приміщення, яке розділене на окремі приміщення, що підтверджується технічним паспортом за адресою: АДРЕСА_2 . Також це підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи 23.05.2023 №2.

У подальшому на підставі наданих ОСОБА_5 завідомо неправдивих офіційних документів, він подавав заяви-повідомлення № 532/2-2 від 19.12.2019; № 533/2-2 від 19.12.2019; № 132/2/2-2 від 22.05.2019; № 132/1/2-2 від 22.05.2019; № 132/3/2-2 від 22.05.2019, у яких вказав недостовірну інформацію, що він являється власником приватних домогосподарств за адресами: вул. Б. Хмельницького, буд. 17/1, 17/2, АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 та АДРЕСА_6 , та на підставі яких уклав із ТОВ «Черкасиобленерго» договори купівлі-продажу електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватного домогосподарства №7/19 від 24.05.2019, №1/19 від 24.05.2019, №7/19 від 24.05.2019, №7/19 від 19.12.2019 та №8/19 від 19.12.2019.

На підставі укладених договорів ТОВ «Черкасиенергозбут» з травня 2019 року по квітень 2023 року перераховано на рахунки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 , які використовує ОСОБА_5 грошові кошти на загальну суму 2 574 894,18 грн. (два мільйони п`ятсот сімдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто чотири грн. вісімнадцять копійок).

Із указаної суми грошових коштів, ОСОБА_5 незаконно заволодів, відповідно до висновку судової економічної експертизи № 1145/128423-23 від 10.11.2023 грошовими коштами на загальну суму 2 306 936,18 грн. без ПДВ, що перераховані ПрАТ «НЕК «Укренерго» як збільшена частка виробництва електроенергії, які законодавчо передбачені в держбюджеті як витрати на фінансову підтримку гарантованому покупцеві для оплати електричної енергії за «зеленим тарифом» - спеціальний тариф, за яким закуповується електрична енергія, вироблена на об`єктах електроенергетики, зокрема на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), та що у 1719 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, з урахуванням податкової соціальної пільги для 2023 року, у розмірі 1342 грн. та є особливо великим розміром. Тим самим, завдавши державі в особі ПрАТ «НЕК «Укренерго» матеріальну шкоду на вказану суму.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 4 ст. 190 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

15.11.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Підставою застосування арешту майна підозрюваного є те, що він в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діяннями, що спричинило істотну шкоду та є ризик відчудження та передачі певної частки або всього майна підозрюваного до моменту подання позову в інтересах держави та розгляду матеріалів даного кримінального провадження судом, а також у строки винесення законного рішення суду, іншим особам.

Згідно даних територіального сервісного центру МВС №7143 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області №31/23/43-475 від 25.11.2023, за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль марки ВАЗ 1111, 1993 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ; автомобіль ГАЗ 33021, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ; автомобіль ЗАЗ 110557, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та

Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 355861198 від 24.11.2023, підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , має право власності на нерухоме майно, а саме: 1) нежитлова будівля магазин та прибудова, загальною площею 98.2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) нежитлова будівля, об`єкт в процесі поділу будівля складів, гараж, погріб, загальною площею 797.4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку судової економічної експертизи № 1145/128423-23 від 10.11.2023, ОСОБА_5 незаконно заволодів грошовими коштами на загальну суму 2 306 936,18 грн. без ПДВ, що перераховані ПрАТ «НЕК «Укренерго» як збільшена частка виробництва електроенергії, які законодавчо передбачені в держбюджеті як витрати на фінансову підтримку гарантованому покупцеві для оплати електричної енергії за «зеленим тарифом» - спеціальний тариф, за яким закуповується електрична енергія, вироблена на об`єктах електроенергетики, зокрема на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), та що у 1719 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, з урахуванням податкової соціальної пільги для 2023 року, у розмірі 1342 грн. та є особливо великим розміром.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), до набрання судовим рішенням законної сили, виникла потреба у арешті майна підозрюваного ОСОБА_5 , а саме рухомого майна - автомобіля марки ВАЗ 1111, 1993 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ; автомобіля ГАЗ 33021, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ; автомобіля ЗАЗ 110557, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 , а також нерухомого майна - нежитлової будівлі магазину та прибудови, загальною площею 98.2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлової будівлі, об`єкт в процесі поділу будівля складів, гараж, погріб, загальною площею 797.4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказане клопотання, сторона кримінального провадження просить розглядати без повідомлення підозрюваного, посилаючись на можливість останнього здійснити заходи щодо відчуження даного майна.

Проте слідчий суддя вважає, що клопотання містить формальні посилання на можливість відчуження підозрюваним майна, на яке слідчий просить накласти арешт, однак вони жодним чином не підтверджені будь-якими доказами. Відтак з метою недопущення порушення прав власника майна, з метою дотримання принципів диспозитивності, справедливості судового розгляду, слідчий суддя вважає за необхідне здійснювати розгляд клопотання за участю підозрюваного, який є власником майна на яке слідчий просить накласти арешт.

Слідча ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд клопотання без її участі. Просить клопотання задоволити.

Прокурор клопотання підтримує.

В судове засідання підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник не з`явилися, через канцелярію суду ОСОБА_5 подав заяву про розгляд клопотання без його участі, щодо накладення арешту заперечує, та просить в задоволенні клопотання відмовити.

За наведених обставин, слідчий суддя вирішив за можливе розглядати дане клопотання без участі сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не надходило, відтак фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Відповідно до положень КПК України, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язані: сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2,6 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Тобто підставою арешту майна є сукупність фактичних даних, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та /чи моральної шкоди, заявлення цивільного позову про її відшкодування або можливість заявлення такого позову та накладення майнових стягнень за вироком суду.

Вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна викладені в ч.2 ст.171 КПК України. Так, зокрема, в клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого слідчим клопотання, воно відповідає вимогам закону, подане з додержанням вимог статті 171 КПК України, а тому підстави для його повернення слідчому відсутні.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати правові підстави арешту майна, а саме: завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та/чи моральної шкоди, заявлення цивільного позову про її відшкодування або можливість заявлення такого позову, можливість накладення майнових стягнень, конфіскації майна за вироком суду; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наявність, місцезнаходження та вартість майна, на яке може бути накладено арешт, і його співмірність з можливими розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушення, та цивільного позову, а також наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Поряд з цим необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

Частинами 1, 2 статті 173 КПК України визначено обов`язок слідчого судді відмовити у накладенні арешту на майно, якщо особа, яка звернулася з таким клопотанням не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна суддя враховує в тому числі і розумність та співрозмірність обмеження права власності.

Слідча в клопотанні, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на майно, вказала на необхідність забезпечення цивільного позову, у зв`язку із завданою майновою шкодою, задля запобігання можливості відчуження майна, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .

Частиною 3 ст. 170 КПК України регламентовано на які об`єкти може бути накладено арешт (на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права), а також чітко визначено осіб, у власності яких має перебувати таке майно, зокрема, таке майно має перебувати у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчим відділом Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0001478 відомості про яке 14.11.2023 року внесені до ЄРДР за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 незаконно заволодів відповідно до висновку судової економічної експертизи №1145/128423-23 від 10.11.2023 грошовими коштами на загальну суму 2 306 936,18 грн. без ПДВ, що перераховані ПрАТ «НЕК «Укренерго» у якості збільшеної частки виробництва електроенергії, яка законодавчо передбачена в держбюджеті як витрати на фінансову підтримку гарантованому покупцеві для оплати електричної енергії за «зеленим тарифом», та що у 1719 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, з урахуванням податкової соціальної пільги для 2023 року, у розмірі 1342 грн. та є особливо великим розміром, чим завдав державі, в особі ПрАТ «НЕК «Укренерго» матеріальну шкоду на вищевказану суму, що є особливо великим розміром.

ОСОБА_5 , 15.11.2023 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Разом з тим, до матеріалів клопотання додано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 від 31.01.2024 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Оцінюючи посилання слідчого на необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя враховує, що за змістом ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Втім, стороною обвинувачення у поданому клопотанні про арешт майна не доведено, що в рамках кримінального провадження № 0001478 заявлено цивільний позов чи доказів про намір потерпілої особи звернутися з таким.

Окрім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, санкції яких не передбачають покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, клопотання в частині мотивування необхідності накладення арешту на майно є безпідставним та за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження необхідними доказами та зібраними матеріалами.

Отже, на думку слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню,

тобто втручання у права власника в даному випадку не відповідає вимогам законності і може розцінюватися як свавільне.

За таких обставин, ініціювання питання про накладення арешту на вказане майно не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.

Вирішуючи питання щодо арешту майна, слідчий суддя також враховує сталу прецедентну судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

При цьому, втручання є виправданим, у випадку, якщо воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

З аналізу клопотання слідчого, слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що арешт майна в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки доводи, наведені у клопотанні не відповідають критеріям розумності та співмірності застосування арешту майна, що свідчить про недотримання вимог встановлених КПК України щодо необхідності такого арешту, передбачених ст.170 КПК України, підстав та мети накладення арешту, що відповідно до ч.1 ст.173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.

За наведених обставин у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про арешт майна слід відмовити.

Разом з тим, варто зауважити, що слідча за погодженням з прокурором зверталась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна аналогічного змісту, яке було розглянуто 15.12.2023 (справа №694/2933/23) та прийнято вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001478 від 14.11.2023 відмовити.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1