Справа№621/851/24
Провадження №1-кс/621/190/24
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2024 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене начальником Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кишинів Республіка Молдова, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, не працюючої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судима,

якій вручено письмове повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

15.03.204 старший слідчий СВ відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у провадженні якої перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 13 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні підозрюваної ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що, 05.03.2024 у період з 18:00-19:00 години по АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та її співмешканцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раптово виниклих сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного умислу в той же день та час, перебуваючи в приміщенні вітальні ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи злочинний намір, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи умисно, тримаючи в правій руці кухонний ніж нанесла останньому удар ножем в область черевної порожнини.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 спричинено одне проникаюче сліпе колото-різане поранення черевної порожнини, без ушкоджень органів черевної порожнини.

По ступеню тяжкості вищевказане одне проникаюче сліпе колото-різане поранення черевної порожнини, без ушкоджень органів черевної порожнини, відповідно до висновку експерта № 12-14/38-Зм/24 від 13.03.2024, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя (згідно п.2.1.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджені наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

13.03.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення слідчий у клопотанні посилався на відомості протоколу допиту свідків, протоколу огляду місця події, висновки експерта.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків та потерпілого, знищити та приховати речові докази слідчий вважала, що є підстави для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу.

З урахуванням вимог статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: вагомих доказів про вчинення підозрюваною злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, репутацію підозрюваної, яка веде аморальний спосіб життя, не працює, раніше відбувала покарання за вчинення корисливих злочинів та була засуджена за злочин проти життя та здоров`я особи відносно потерпілого ОСОБА_7 , свідчить про неможливість застосування до неї більш м`яких видів запобіжних заходів, крім як у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання з підстав, викладених у ньому та наголосив, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, не працює, зловживає алкогольними напоями, також не має зареєстрованого та фактичного місця проживання, після вчинення кримінально протиправних дій, які мали місце 05.03.2024 не надала допомоги потерпілому, не викликала швидку, що свідчить про намір ухилитись від відповідальності за вчинення злочину. Крім того, ОСОБА_4 була засуджена за аналогічний злочин та злочин проти власності, що вказує на ризики, визначені пунктом 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України. З урахуванням обгрунтованих ризиків, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання її винуватою за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України висловив категоричну позицію щодо неможливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 під час судового розгляду клопотання просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

ОСОБА_4 не спростовувала обгрунтованість підозри, факт спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , з яким вона майже 30 років мешкає без реєстрації шлюбу. Так, під час сварки 05.03.2024, у стані сп`яніння, вона нанесла один удар в область черевної порожнини останнього. ОСОБА_7 просив не викликати швидку та поліцію оскільки не мав бажання розголосу вказаного факту з відповідними наслідками, вона особисто надавала йому медичну допомогу до 12.03.2023, в подальшому сусіди повідомили про вказаний факт медичну установу. Зазначила, що має фактичне, постійне місце проживання, не ухилялась та не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, веде підсобне господарство, зобовязується належним чином виконувати процесуальні обов`язки.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку.

На підтвердження доводів клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000172 від 13.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України; копії рапорту чергового частини ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 12.03.2024; копію заяви ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення огляду домоволодіння; копію протоколу огляду місця події від 12.03.2024; копію довідки КНП "Зміївська центральна районна лікарня " Зміївської міської ради Харківської області від 13.03.2024; копію про постанови про призначення судово-медичної експертизи від 13.03.2024; копію висновку експерта № 12-14/38-Зм/24 від 13.03.2024; копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 13.03.2024; копію протоколу допиту потерпілого від 13.03.2024; копію протоколу допиту свідка від 13.03.2024; копію відомостей щодо особи ОСОБА_4 ; копію інформації з ІТС НПУ щодо особи ОСОБА_4 ; копію письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України; копію протоколу допиту підозрюваного від 13.03.2024; довідку за підписом директора КП "Зміївське БТІЗМА" ОСОБА_9 від 13.03.2024 № 41/03/24; копію вироку Зміївського районного суду Харківської області від 10.03.2006.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Стороною обвинувачення надані докази того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, відповідно з якою їй загрожує, у разі визнання винуватою, покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Крім того, встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Однак, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При аналізі встановлених та зазначених вище ризиків, слідчий суддя дійшов до висновку про їх обгрунтованість з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого злочину, пов`язаного із тяжкими наслідками, крім того, як вбачається зі змісту клопотання орган досудового розслідування вважає, що підозрювана розуміючи невідворотність покарання за діяння, у вчиненні якого є достатні підстави її підозрювати, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування, суду, що не знайшло свого підтвердження в ході розгляду клопотання та є безпідставних з огляду на пост кримінальну поведінку ОСОБА_4 .

Зазначені ризики є суттєвими, однак, на розсуд слідчого судді, їм можливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_4 іншого, більш м`якого запобіжного заходу/

Оскільки прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 Кримінального процесуального України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, належить застосувати щодо підозрюваної більш м`який запобіжний захід домашній арешт, що є співрозмірним з наявними ризиками та забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Приймаючи рішення про обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує факт того, що остання в силу статті 89 Кримінального кодексу України вважається такою, що не має судимостей, має постійне, фактичне місце проживання, на території громади в с. Беспалівка Чугуївського району Харківської області мешкає понад 25 років.

Доводи органу досудового розслідування щодо аморального способу життя, зловживання алкогольними напоями, негативних характеризуючих даних, відсудності постійного місця проживання тощо, належним чином не підтверджені, в тому числі і доказами, що долучені до клопотання та представлені на розсуд слідчого судді.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про часткове задоволення клопотання та доцільність обрання підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною залишати місце свого проживання в період з 19:00 години до 07:00 години наступного дня, з покладенням на неї обов`язків, визначених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України на підозрювану ОСОБА_4 належить покласти обов`язок прибувати до слідчого відділення відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, до прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області або до суду за кожною вимогою або повідомляти про неможливість прибуття.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 181, 182-184, 186, 193, 194, 196, 197 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання задовольнити частково.

2. Застосувати у відношенні підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід домашній арешт із забороною залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 у період з 19 години до 07 години наступного дня.

3. Покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язок прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою, повідомляти про причини неприбуття.

4. Строк дії ухвали - два місяці, але в межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 Кримінального процесуального кодексу України.

5. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: