Справа №-613/165/24 Провадження №-1-кп/613/97/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000752 від 24.12.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гайове Олександрійського району Кіровоградської області, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, працюючої на посаді виробника сиру у ТОВ «Богодухівський Молзавод», заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 24 грудня 2023 року близько 01 год. 20 хв., знаходячись у приміщенні літньої кухні, розташованому на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих особистих стосунків, вчинила сварку з ОСОБА_6 , під час якої спочатку безпідставно штовхнула ОСОБА_6 , після чого, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись у положенні стоячи обличчям до ОСОБА_6 , схопила її за плечі та, утримуючи руками, притягнула до себе, після чого шляхом укусу зубами відірвала верхню частину лівого вуха потерпілої ОСОБА_6 , чим спричинила їй тілесне ушкодження у вигляді травматичної ампутації лівої вушної раковини, яке згідно висновку експерта № 12-14/1-БГ/24 від 09 січня 2024 року, за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 день).

Згідно з п.2.18 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, травматична ампутація лівої вушної раковини, що малася у ОСОБА_6 , є невиправним тілесним ушкодженням, тобто, для його усунення необхідне оперативне втручання (косметична операція), тобто, є таким, що знівечило обличчя потерпілої ОСОБА_6 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді травматичної ампутації лівої вушної раковини, яке є непоправним знівеченням обличчя, що за ступенем тяжкості кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч.1 ст.121 КК України визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялась, повністю підтвердила фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, надала показання щодо місця, часу, способу їх вчинення так, як вони встановлені судом. Пояснила, що 23.12.2023 увечері перебувала у гостях у ОСОБА_7 , яка проживає у АДРЕСА_2 , де вони разом вживали алкогольні напої. Після 23-ї години вечора 23.12.2023 до ОСОБА_7 прийшла у гості раніше не знайома обвинуваченій ОСОБА_8 , і вони втрьох вживали алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_6 почала підвищувати голос, ОСОБА_4 її штовхнула. ОСОБА_6 піднялася, обвинувачена сіла за стіл. ОСОБА_6 продовжувала розмовляти, підвищуючи голос, між ними відбувалася розмова на підвищених тонах, в ході якої ОСОБА_4 схопила ОСОБА_6 за плечі та вкусила за ліве вухо, і як з`ясувалося, відкусила їй частину вушної раковини. Не розуміє, як це сталося, оскільки до цього з нею таких випадків не траплялося, вона не була схильна до проявів агресії. Наразі вона дуже шкодує про вчинене, розуміє неприпустимість своїх злочинних дій та незворотність негативних наслідків своїх дій для потерпілої. Пояснила, що після цього випадку вона відшкодувала потерпілій шкоду, а саме заплатила ту суму, яку їй назвала потерпіла 70000 грн. Зазначила, що добровільно брала участь у проведенні слідчого експерименту, під час якого детально показала на місці та розповіла про обставини вчиненого злочину. Повідомила, що щиро розкаюється та зобов`язується в подальшому не допускати подібних вчинків.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи пояснення обвинуваченої, повне визнання нею своєї вини, а також те, що вона не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів у добровільності та правдивості її позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченої, щодо речових доказів та відшкодування шкоди потерпілій.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто тяжке тілесне ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченої та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої або її виправдання, суд не вбачає

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає її щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного кримінального правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, висловленої нею в судовому засіданні, розумінні неприпустимості своїх злочинних дій та незворотності негативних наслідків своїх дій для потерпілої, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що обвинувачена добровільно брала участь у проведенні слідчого експерименту, під час якого детально показала механізм та розповіла обставини вчинення нею кримінального правопорушення, після зізнання у вчиненні злочину не змінювала своєї позиції, отже надавала органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування кримінального правопорушення.

Крім того, судом взято до уваги в якості обставини, яка пом`якшує покарання, добровільне відшкодування завданого збитку, яке виразилося у тому, що обвинувачена добровільно сплатила ОСОБА_6 грошову суму, вказану потерпілою 70000,00 грн., в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_6 .. Як зазначено потерпілою у розписці та письмовій заяві, поданій до суду, наразі вона не має до обвинуваченої претензій матеріального та морального характеру. Цивільний позов у справі не заявлено. Як зазначила потерпіла у розписці, звертатися з цивільним позовом вона не бажає.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, заміжня, має на у триманні неповнолітню дитину, зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працевлаштована у ТОВ «Богодухівський Молзавод» на посаді виробника сиру, за місцем роботи характеризується позитивно.

Згідно зі ст. 65 КК України, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини справи, ставлення обвинуваченої до вчиненого, позицію потерпілої, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкцій інкримінованої статті за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, яке є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При цьому, з урахуванням наведеного та висновку досудової доповіді, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком на два роки шість місяців. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 26.01.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Строк вказаного запобіжного заходу сплив 26.03.2024, на даний час у суду відсутні підстави для обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, - злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речовий доказ по кримінальному провадженню фрагмент вушної раковини ОСОБА_6 , який зберігається у камері зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області знищити.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1