ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/261/24 Справа № 211/1793/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0001748, 0001741 за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працевлаштований, не одружений, інвалід ІІІ групи, малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 27.04.2011 вироком Довгинцівського районного суда м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 187 КК України засуджено до 7 років позбавлення волі. Звільнений 17.05.2014 по відбуттю строку покарання.

визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.121 КК України 5 років позбавлення волі, за ч.4 ст.296 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування призначено 5 років позбавлення волі. Згідно ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого від відбуття покарання звільнено з випробуванням із іспитовим строком на 3 роки, зобов`язавши його періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання. Вирішено питання про речові докази та витрати на проведення експертизи.

Згідно вироку суду 15.10.2017 року приблизно в 18:00 годин ОСОБА_7 разом із своїм знайомим ОСОБА_10 , знаходилися біля під`їзду №2 будинку №20 по вул. Кокчетавська в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, де вели спільну розмову. В цей же момент, повз них проходили раніше знайомі їм ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . ОСОБА_7 , побачивши ОСОБА_11 , покликав останнього, з метою вирішення питання, щодо заборгованості останнім йому грошових коштів.

Надалі, в ході спілкування, між ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_11 з іншої сторони виник словесний конфлікт, на ґрунті заборгованості грошових коштів, та раптово виниклих неприязних відносин, в коді якого ОСОБА_11 кинув скляною пляшкою в бік ОСОБА_7 , та почав відходити спиною у бік будинку АДРЕСА_2 .

В цей момент в ОСОБА_7 раптово виник злочинний намір, направлений на спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, на фунті неприязних відносин, реалізуючи який, ОСОБА_7 дістав із-за поясу своїх штанів кухонний ніж та тримаючи вказаний ніж у лівій руці, побіг за ОСОБА_11 .

Приблизно в 18:05 годин 15.10.2017 року, ОСОБА_7 , знаходячись біля торця будинку АДРЕСА_3 , наздогнав потерпілого ОСОБА_11 , та, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_11 , тяжких тілесних ушкоджень, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, діючи без мети умисного протиправного заподіяння смерті останньому, тримаючи вищевказаний кухонний ніж у лівій руці лезом до низу, знаходячись в положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_11 , умисно, цілеспрямовано наніс останньому один удар лезом вказаного ножу в область лівої половини грудної клітини в проекції 5-6 ребер, в результаті чого спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною в проекції 6 міжребер`я по передньо-паховій лінії та переходить в раньовий канал, який йде спереду назад, перпендикулярно до поверхні тулубу з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, переломом 5 ребра з подальшим пораненням міжреберної артерії, проникає в плевральну порожнину з подальшим наскрізним пораненням лівого куполу діафрагми з явищами лівостороннього гемопневмотораксу, які, згідно висновку експерта №1976 від 24.11.2017 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. п.2.1.3. «й,к» «Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України 17.01.1995 №6.

Крім того, 29.12.2019 року, приблизно о 12:40 годині ОСОБА_7 , прийшов до кафе «Бістро», яке розташовано за адресою: м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Залізничників, 19-А, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка працює на посаді «повара» у даному кафе та знаходилася на своєму робочому місці, а саме: за барною стійкою, та голосно, агресивно почав питати її де його дитина, при цьому використувував лайку, грубощі та нецензурні слова, таким чином порушив загальноприйняті норми поведінки в публічному місці, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Надалі, звернувши увагу на раніше незнайомого йому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обідав за столом у приміщенні вказаного кафе, почав проявляти неповагу відносно останнього, при цьому використувував лайку, грубощі та нецензурні слова, почав зі словесними погрозами наближатися до ОСОБА_14 , який, обороняючи себе, в цей момент відштовхнув ОСОБА_7 від себе, не втримавши на ногах ОСОБА_15 впав на підлогу.

Надалі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій умисел на порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства та раптово виниклої гострої неприязні до ОСОБА_14 , знаходячись у стані сильного алкогольного сп`яніння, з особливою зухвалістю, безпідставно, зненацька, усвідомлюючи суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв до своєї лівої руки ніж, що знаходився на прилавку та який згідно висновку експерта № 19/104-17/1/56 від 11.01.2020 до категорії холодної зброї не відноситься та є ножем господарсько-побутового призначення, знаходячись в положенні обличчям один до одного на відстані приблизно 50 сантиметрів один від одного, умисно завдав потерпілому ОСОБА_14 один удар ножем, який тримав у лівій руці в область правої скроневої області.

Надалі, після отриманого удару ОСОБА_14 вибіг з приміщення кафе, в той час як ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, знаходячись на відстані декількох метрів від вказаного кафе, продовжуючи тримати ніж в лівій руці наздогнав ОСОБА_14 та умисно наніс другий удар в область його правої щоки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: колоті рани правої щоки та правої скроневої області, які згідно висновку експерта № 21 від 13.01.2020, виданого Криворізьким міжрайонним відділом ОКЗ «Бюро СМЕ», за своїм характером відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що має незначні скороминучі наслідки.

Далі, ОСОБА_7 , приблизно о 12:45 годині, знаходячись біля кафе, не зупинившись на досягнутому, висловлюючись нецензурною лайкою, тим самим грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, намагаючись знову потрапити до приміщення кафе «Бістро», де на той час знаходилася потерпіла ОСОБА_13 , при спробі відчинити вхідні двері вказаного кафе, схопив ОСОБА_13 та зненацька, у присутності ОСОБА_14 та інших свідків з застосуванням вищезазначеного ножу, тримаючи його у лівій руці, наніс останній один удар в область її обличчя, чим спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді колотої рани правої передвушної області, які згідно висновку експерта № 29 від 13.01.2020, виданого Криворізьким міжрайонним відділом ОКЗ «Бюро СМЕ», за своїм характером відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що має незначні скороминучі наслідки.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити свій вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, остаточно до відбування призначити 6 років 6 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що висновок суду першої інстанції у частині визнання винуватим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України не оспорюються. Вважає, вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та не вмотивованим через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що тягне за собою його скасування із ухваленням свого вироку судом апеляційної інстанції. Вважає, що рішення суду про призначення обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого санкціями відповідних статей, а також рішення про звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням є необгрунтованим та невмотивованим, а призначене покарання є недостатнім та м`яким для його виправлення, попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, та дасть можливість йому усвідомити, що, вчиняючи кримінальні правопорушення, він зможе залишитись фактично безкарним за вчинені злочини і відбутися таким невиправдано м`яким покаранням. Вважає, що судом не враховано низки обставин, а саме: обвинувачений раніше засуджувався за вчинення особливо тяжкого злочину проти власності, поєднаного із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, передбачений ч.3 ст. 187 КК України, відбував реальне покарання, судимість в установленому законом порядку не погашена. Вказує, що звільнившись із місць позбавлення волі після відбуття покарання, ОСОБА_7 продовжив свою злочинну діяльність, вчиняючи зухвалі особливо тяжкі злочини. Вважає, що спричинення потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_14 тілесних ушкоджень ножем в життєво важливі органи голову та груди свідчить про особливу жорстокість і зухвалість поведінки обвинуваченого та вказує на значну ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, а також виняткову небезпечність обвинуваченого для суспільства. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 має низькі соціальні зв`язки, а саме не перебуває у зареєстрованому шлюбі, утриманців немає, офіційно не працевлаштований, що підвищує ризик вчинення ним інших аналогічних злочинів, а тому, призначення йому покарання із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України не сприятиме досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України. Зазначає, що застосовуючи ст. 75 КК України, суд послався на те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому. Вважає, що районним судом необґрунтовано визнано доведеним наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття ОСОБА_7 , оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений не виявив бажання виправити ситуацію, тобто висловлене ним у суді каяття є удаваним, спрямованим на уникнення від покарання, яке б відповідало ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та їх наслідкам. Вважає, що суд недостатньо врахував ступінь суспільної небезпеки, обставини вчинення особливо тяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень обвинуваченим, належним чином не вмотивував, які саме обставини справи та дані про особу винного дають підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства з призначенням м`якого покарання. Вважає, що суд формально послався на положення ст. 67 КК України та не достатньо врахував обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

До початку судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_7 подано письмове клопотання про виклик потерпіло ОСОБА_16 для надання суду пояснень, апеляційний суд зазначає, що у даному кримінальному провадженню відсутній потерпілий або свідок ОСОБА_16 , а тому його клопотання не підлягає задоволеною.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

В апеляційному порядку висновки суду о винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України не оскаржується, у зв`язку з чим апеляційним судом не перевіряються.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно положень ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Приписами ст. 50 КК України встановлено, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винуватої особи, та запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Дотримання вимог ст. 65 КК України з приводу загальних засад призначення покарання необхідно, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до санкції частини 1 ст. 121 КК України, за скоєння вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до санкції частини 4 ст. 296 КК України, за скоєння вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Вказаних вимог судом при призначенні обвинуваченому покарання не було дотримано всіх встановлених законом вимог про те, щоб вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання відповідали критеріям необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Необхідним та достатнім вважається покарання, яке відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даним про особу винуватого, обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання, судом хоч і було призначено покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України майже у мінімальних межах, проте при визначенні розміру зазначеного покарання судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений раніше засуджувався за вчинення особливо тяжкого злочину проти власності, поєднаного із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, передбачений ч.3 ст. 187 КК України. Відбував реальне покарання, судимість в установленому законом порядку не погашена.

Звільнившись із місць позбавлення волі після відбуття покарання, ОСОБА_7 продовжив свою злочинну діяльність, вчиняючи зухвалі тяжкі злочини.

Також судом при призначенні покарання хоч і були враховані дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро покаявся в скоєному, раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, є інвалідом, ступінь тяжкості вчинених злочинів, проте на думку суду апеляційної інстанції призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано щире каяття. Обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, що обтяжує покарання судом першої інстанції визнано рецидив, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Також вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України суд першої інстанції має належним чином досліджувати й оцінювати всі обставини, які мають значення для справи та застосовувати вказані вимоги закону лише в тому разі, коли для його є умови й підстави, про що у судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Натомість колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України суд першої інстанції належним чином не мотивував прийняте рішення.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування оскаржуваного вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання та ухвалення в цій частині нового вироку.

Так, при призначенні обвинуваченому виду та розміру покарання суд апеляційної інстанції з урахуванням вимог ст. 65 КК України, а саме ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, даних про його особу, наявності обставини, що обтяжує покарання та обставин, які пом`якшують покарання, вважає що видом покарання, який буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, є покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні розміру покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а саме те, що він вчинив тяжкі злочини проти здоров`я осіб з застосуванням холодної зброї, яке відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання суд апеляційної інстанції враховує конкретну оцінку ступеню тяжкості вчинених правопорушень, сукупність усіх фактичних обставин, які в межах складу злочинів за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України свідчать про його більшу небезпеку. Також, при призначенні обвинуваченому покарання, суд апеляційної інстанції враховує спосіб та обстановку вчинення злочинів, які показують на ставлення обвинуваченого до людського життя та здоров`я його підвищену суспільну небезпечність, поведінку обвинуваченого після вчинення злочинів та поведінку під час судового розгляду, а також позицію потерпілих щодо розміру призначеного покарання, які надали заяви до суду першої інстанції де просили суворо не карати.

Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано щире каяття.

Обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, що обтяжує покарання судом першої і апеляційної інстанції визнає рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що посилання прокурора щодо необґрунтованого застосування пом`якшуючої обставини щире каяття, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки прокурором не ставиться питання про виключення даної обставини з вироку суду.

Також наведені обставини та дані про особу обвинуваченого свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання і безпідставність звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Будь-яких даних, що істотно знижують суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень або істотно пом`якшують покарання, при розгляді в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2019 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , в межах кримінального провадження №0001741 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком з 15:30 годин 29 грудня 2019 року до 15:30 годин 26 лютого 2020 року .

Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою було замінено на цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення за період з 29.12.2019 року (дата затримання обвинуваченого) по 26.05.2021 року (дата зміни запобіжного заходу на домашній арешт та звільнення обвинуваченого з-під варти) включно підлягає зарахуванню ОСОБА_7 у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Щодо призначення покарання за сукупністю злочинів відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2023 р.

Апеляційний суд зазначає, що у апеляційній скарзі не ставиться питання про застосування ч.4 ст.70 КК України. Та на думку колегії суддів, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та не вправі вийти за межі апеляційних вимог, оскільки у даному випадку застосування ч.4 ст.70 КК України фактично погіршує становище обвинуваченого. Це питання у подальшому можливо вирішити відповідно до вимог ст. 537 КПК України.

Колегія суддів вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 та ч.4 ст.296 КК України в межах санкцій статей у виді позбавлення волі, яке йому необхідно відбувати реально, оскільки вважає, що саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів і не знаходить підстав для застосування більш м`якого покарання.

За таких обставин відповідно до вимог ст.420 КПК України, колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нового вироку.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 421, 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0001748, 0001741 за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити у цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років;

- за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, остаточно до відбування призначити 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили з 13.02.2024 року, зарахувавши у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 29.12.2019 року по 26.05.2021 року.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим у той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Судді