Справа №-613/681/24 Провадження №-1-кп/613/125/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від 03.03.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Харківської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, студента 3-го курсу Державного навчального закладу «Регіональний центр професійної освіти інноваційних технологій будівництва та промисловості», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2024 року близько 01 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, в період дії воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», строком на 30 діб, який у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, упевнившись, що за його подальшими злочинними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , переліз через паркан на дах сараю, що знаходиться на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, перебуваючи на даху сараю, за допомогою молотка, який мав при собі, відкрив саморобний запираючий пристрій дверей, що розташовані на фронтоні гаражу, та проник до приміщення горища гаражу, звідки викрав механічну коробку передачі від автомобіля ВАЗ 2107, загальна вартість якої складає 6458 грн. 40 коп., після чого залишив місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, повністю підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, надав показання щодо місця, часу, способу їх вчинення так, як вони встановлені судом. Пояснив, що ОСОБА_4 є його сусідом. В ніч на 03.03.2024 він переліз через паркан, заліз на дах сараю, що належить ОСОБА_4 та знаходиться на території його домоволодіння. Над сараєм розташоване горище, двері до якого було заколочені дошками з цвяхами. Він за допомогою молотка вирвав ці цвяхи, зайшов до приміщення горища, де побачив коробку передач від автомобіля, загорнуту в пакет. ОСОБА_5 взяв коробку передач, скинув на землю, забрав її та переліз через паркан на територію свого домоволодіння. Мотивів, з яких він викрав коробку передач, пояснити не може. Вранці до нього прийшли працівники поліції, яким він добровільно видав коробку передач та зізнався у її крадіжці. Пояснив, що добровільно взяв участь у проведенні слідчого експерименту, в ході якого показав працівникам поліції механізм вчинення кримінального правопорушення. Повідомив, що наразі шкодує про вчинене, розкаюється та зобов`язується в подальшому не допускати подібних вчинків.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що вранці 03.03.2024 він побачив, що пошкоджено шифер на даху господарської будівлі, де знаходяться сарай, гараж і горище. Завіси на дверях горища були пошкоджені, двері горища відчинені, тому ОСОБА_4 зрозумів, що сталася крадіжка. Піднявшись на горище, він виявив відсутність механічної 5-ступінчатої коробки передач, яка використовується ним як запасна, для дальніх поїздок. У крадіжці він запідозрив сусіда, ОСОБА_7 , оскільки останній раніше неодноразово намагався вчинити крадіжку у нього та у інших сусідів по вулиці. Після виявлення крадіжки він зателефонував до поліції, працівники поліції приїхали та виявили викрадену коробку передач вдома у ОСОБА_8 . Зазначив, що стосунки між ним та ОСОБА_5 є напруженими, раніше постійно виникали конфлікти на побутовому ґрунті. Внаслідок дій ОСОБА_5 йому було заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на ремонт даху господарської будівлі, де розташоване горище, а саме купівлю 10 листів шиферу, який потерпілий самостійно зачистив та відремонтував дах горища. У зв`язку з тим, що шифер, яким вкритий дах господарської будівлі, є старого зразку, він не міг придбати подібний шифер у вільному продажу та вимушений був відшукати його у приватних осіб та придбати за ціною 150 грн. за лист. Протягом досудового розслідування він був вимушений відвідувати слідчого близько 10 разів, зокрема, для упізнання викраденого майна, дачі показань слідчому тощо, що також потягло за собою матеріальні витрати на проїзд. Крім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 він зазнав моральної шкоди, яку потерпілий пов`язує з тривалими неприязними відносинами із обвинуваченим, спричиненням ОСОБА_5 йому тілесних ушкоджень у липні 2022 року, постійних побутових конфліктах, порушенні ОСОБА_5 правил добросусідства та проживання у суспільстві, які негативно впливають як на його психічний стан, так і на психічний стан його дружини, яка є інвалідом. Крім того, він був змушений докласти додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав, а саме, за власний кошт робити ремонт горища, прим цьому, оскільки погодні умови були несприятливими, цей ремонт потрібно було робити терміново. Під час досудового розслідування він повинен був витрачати власний час для відвідування слідчого, участі у слідчих діях. Також пояснив, що внаслідок викрадення коробки передач вона могла бути пошкоджена, оскільки була викинута на пісок, та наразі потребує промивання та заміни масла. Наразі на коробку передач накладено арешт, вона зберігається у райвідділі поліції та потерпілий позбавлений можливості нею користуватися. Спричинену моральну шкоду потерпілий оцінює у 15000 грн.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, а також те, що він не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів у добровільності та правдивості її позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, досудової доповіді, письмових доказів щодо долі речових доказів та щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 ,суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що обвинувачений добровільно видав працівникам поліції викрадене майно, добровільно брав участь у проведенні слідчого експерименту, під час якого показав механізм та розповів обставини вчинення ним кримінального правопорушення, після зізнання у вчиненні кримінального правопорушення не змінював своєї позиції, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , досудовим розслідуванням та судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , встановлено, що він раніше не судимий, неодружений, не працює, є студентом 3-го курсу Державного навчального закладу «Регіональний центр професійної освіти інноваційних технологій будівництва та промисловості», на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на обліку як безробітний не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально, за місцем навчання характеризується негативно.

Відповідно до висновку, викладеного у досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становитиме небезпеки для суспільства.

Згідно зі ст. 65 КК України, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, призначаючи покарання ОСОБА_5 ,керуючись вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою 18-річного віку, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання (активне сприяння розкриттю злочину), відсутність обставин, які обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини справи, ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого, висновок досудової доповіді, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, яке є достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_5 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 , суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В силу вимог ч. 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.

За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У ч. 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

ОСОБА_4 заявлено до відшкодування суму матеріальної шкоди в розмірі 5000,00 грн..

Виходячи зі змісту позову, вказану матеріальну шкоду завдано тим, що внаслідок дій ОСОБА_5 був побитий і поламаний шифер навісу під фронтоном горищна у кількості 10 листів, вирвані запори кріплень дверей фронтона. Крім того, потерпілий поніс матеріальні втрати при неодноразових виїздах на вимогу слідчого, органів прокуратури під час проведення слідчих дій, упізнанні заарештованого майна.

На підтвердження доводів цивільного позову потерпілим надані до матеріалів справи фотографії даху гаражу.

Разом з тим, з вказаних фотографій неможливо встановити, яка кількість пошкоджених листів шиферу та яка їх вартість.

Жодного доказу на підтвердження суми збитку, нанесеного діями ОСОБА_5 , до цивільного позову не додано. Як пояснив потерпілий, надати підтверджуючі документи він не може, оскільки шифер потрібного зразку він міг купити лише у приватних осіб.

Крім того, з цивільного позову не вбачається, скільки коштів витратив потерпілий на візити до органів поліції та прокуратури, жодного доказу понесення цих витрат до матеріалів справи не надано.

Враховуючи викладене, матеріалами справи не підтверджено розміру матеріальної шкоди внаслідок дій ОСОБА_5 в сумі 5000 грн..

Разом з тим, беручи до уваги, що обвинувачений визнав цивільний позов в частині матеріальної шкоди на суму 2000,00 грн., суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково в розмірі 2000,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.4 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пункт 9 постанови Пленуму роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд враховує, що внаслідок вчиненого ОСОБА_5 злочину ОСОБА_4 було завдано моральної шкоди у зв`язку з протиправною поведінкою щодо потерпілого, як порушенням його права власності - викраденням майна, так і тим фактом, що на приватну територію його домоволодіння проникла стороння особа, яка до того ж пошкодила дах належного потерпілому гаражу та двері на горище.

Також, судом взято до уваги те, що ОСОБА_4 внаслідок вчинення щодо нього злочину близько 3-х місяців позбавлений можливості користуватися належним йому майном, оскільки коробка передач перебуває під арештом і знаходиться в Богодухівському РВП ГУНП в Харківській області.

Крім того, суд вважає слушними доводи потерпілого про порушення звичайного укладу його життя у зв`язку з вимушеним відвідуванням органів поліції та прокуратури, на що ним був витрачений свій власний час.

Водночас, вказані обставини не свідчать про настання стійких негативних змін у способі життя потерпілого, зокрема, у стані його здоров`я, соціальних зв`язків, можливості заробляти собі на життя тощо.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні тривало трохи більше місяця, строк його проведення є досить коротким, оскільки злочин було вчинено 03.03.2024, в 09.04.2024 кримінальне провадження вже було направлене до суду з обвинувальним актом.

Судом взято до уваги доводи потерпілого про зухвалу поведінку ОСОБА_5 , постійні конфлікти, які виникають у нього з ОСОБА_5 на побутовому грунті, порушення ним правил добросусідства, про те, що 28.07.2022 ОСОБА_5 були заподіяні йому тілесні ушкодження та з цього приводу ОСОБА_4 звернувся до поліції, а також про те, що раніше ним були попереджені спроби ОСОБА_5 вчинити крадіжку з його подвір`я, порушення норм суспільного порядку, комендантської години, режиму світломаскування тощо.

Такі обставини, безумовно, свідчать про несприятливу обстановку в місці мешкання ОСОБА_4 та наявність затяжного тривалого конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, однак, не є підставою для відшкодування моральної шкоди в рамках даного кримінального провадження за ч.4 ст.185 КК України, події в якому (крадіжка конкретного майна) відбулися 03.03.2024.

Виникнення у потерпілого права вимагати відшкодування заподіяної шкоди шляхом подання цивільного позову в даному кримінальному провадженні пов`язується саме з цими подіями, разом з тим, у разі виникнення інших підстав для відшкодування моральної чи матеріальної шкоди, ОСОБА_4 не позбавлений можливості звернутися до суду з окремим відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд бере до уваги матеріальний стан обвинуваченого, який не працює, проживає за рахунок батьків, є студентом 3 курсу професійно-технічного навчального закладу.

З урахуванням наданих сторонами доказів та обставин, установлених в ході судового розгляду, суд вважає, що характеру правопорушення, внаслідок якого була завдана шкода ОСОБА_4 , глибині фізичних та душевних страждань останнього, а також вимогам розумності та справедливості відповідає сума моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., яку слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , а відтак, цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався, у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 08 березня 2024 року було накладено арешт на майно механічну коробку передач від автомобіля ВАЗ 2107, яка належить ОСОБА_4 , шляхом заборони їх ремонтування, користування та розпорядження нею.

У зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За приписами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України суд стягує з ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: 3786 грн. 40 коп. витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 2063 від 12.03.2024.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 374, 376, 394, 395, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути із засудженого ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ) грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Скасувати арешт, накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 08 березня 2024 року механічну коробку передач від автомобіля ВАЗ 2107, яка належить ОСОБА_4 ..

Речові докази по кримінальному провадженню механічну коробку передач від автомобіля ВАЗ 2107, яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: 3786 (три тисячі вісімдесят шість) грн. 40 коп. витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 2063 від 12.03.2024.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку складено та підписано 03.06.2024.

Суддя ОСОБА_1