Справа № 450/1866/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/499/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 травня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

встановила:

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 травня 2024 року, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів тобто до 30.05.2024 року, включно, з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до суду;

- не відлучатися з Закарпатської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками, які не допитані у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що наявність обґрунтованої підозри, яка встановлена наданими суду обвинувальними актами, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не змінились, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На дану ухвалу слідчого судді захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема - домашній арешт .

Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує тим, що вважаю дану ухвала суду незаконно, необґрунтовано та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що в судовому засіданні прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Зазначає, що після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 тривалий час знаходився на лікуванні без контролю зі сторони правоохоронних органів і при бажанні неодноразово міг скористатись цим, щоб переховуватися від слідства і суду. Однак, цього не зробив, бо не мав такого наміру. Як і не має зараз та не буде мати в подальшому. У нього є постійне місце проживання, одружений, на утриманні знаходиться неповнолітня дитина, раніше не судимий, має міцні здорові соціальні зв`язки, як по місцю праці так і по місцю проживання характеризується виключно з позитивної сторони.

Про призначення справи до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 був повідомлений завчасно у передбачений законом спосіб.

При цьому, з метою забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_6 на участь в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження за його апеляційною скаргою, враховуючи, що останній на даний час перебуває у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», було прийнято рішення про здійснення апеляційного розгляду у режимі відеоконференції між Львівським апеляційним судом та вказаною установою.

Однак, підключення відеоконференції з участю обвинуваченого ОСОБА_6 не відбулося з технічних причин. З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі останнього. Представник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 не заперечував щодо розгляду без участі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, захисника - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду про те, з врахуванням майнового стану обвинуваченого, що останній на праві власності немає зареєстрованого майна, що жодного доходу не отримує, з врахування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які були встановлені під час розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу та продовження існування яких не спростовано стороною захисту , клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про визначення розміру застави, суд першої інстанції у повній мірі врахував усі обставини вчинення обвинуваченим злочинів, стадію кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, що останній, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та експертів; вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , тяжкі наслідки, що настали, і інші обставини, суд вважає, що ОСОБА_6 , слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів оскільки, інший, менш суворий запобіжний захід не усуне ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень), оскільки такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, а також буде пропорційним, співмірним заходом, який не становитиме надмірний тягар.

Відтак, дійшовши правильного висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 суддя, навів в ухвалі достатні обґрунтування щодо визначеного розміру застави, який на переконання колегії суддів, обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для неї необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання нею процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, одружений, на утриманні знаходиться неповнолітня дитина, раніше не судимий, має міцні здорові соціальні зв`язки, як по місцю праці так і по місцю проживання характеризується виключно з позитивної сторони, є обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішенні питання покарання, однак такі не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів вважає, що ці обставини, у даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог захисника не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 травня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді