Справа № 274/1749/23
Провадження № 1-кс/0274/461/24

У Х В А Л А
29.02.2024 р. м. Бердичів
в с т а н о в и в :
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що директор МКП «Бердичівводоканал» ОСОБА_5 , будучи розпорядником коштів МКП «Бердичівводоканал», шляхом безпідставного укладання з ТОВ «Енергогазрезерв» чотирьох додаткових угод до договору Е/283-20 від 10.02.2020 р. про постачання електричної енергії споживачу, вчинив службову недбалість, що виразилася у неналежному виконанні своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що призвело до безпідставного завищення вартості поставки електричної енергії споживачу (МКП «Бердичівводоканал») в сумі 641140,5 грн., чим спричинено майнову шкоду територіальній громаді в особі Бердичівської міської ради Житомирської області на вищевказану суму.
26.01.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки територіальній громаді в особі Бердичівської міської ради, а саме вказаним кримінальним правопорушенням територіальній громаді в особі Бердичівської міської ради Житомирської області спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 641 140,5 грн., що підтверджується висновком судово-економічної експертизи.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності належить квартира загальною площею 50,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.06.2018 р. вартість вищевказаної квартири становить 70 370 грн. Вказане також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, заповненої ОСОБА_5 , згідно якої встановлено також вартість вищевказаної квартири, а саме: 70 370 грн.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Таким чином, вищезазначена квартира загальною площею 50,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , може бути використана з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Тому на вказане нерухоме майно слід накласти арешт.
Щодо співмірності необхідності накладення такого арешту та спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди, слідчий у клопотанні зазначає, що вказаним кримінальним правопорушенням завдано шкоду на загальну суму 641 140,5 грн. Вартість майна, зазначеного у клопотанні, яке належить ОСОБА_5 , є значно меншою, ніж сума заподіяної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ст.слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні у своєму виступі клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в ньому. Просив суд його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні у своєму виступі підтримала клопотання слідчого про арешт майна з підстав, викладених в ньому. Додатково пояснила, що МКП "Бердичівводоканал" є власністю Бердичівської міської ради, тому їм завдано матеріальної шкоди. Кошти, за які здійснювалася закупівля енергії, навіть, якщо вони були доходами, належать міській громаді. Зазначила, що якщо Бердичівська міська рада на даний час не подала слідчому цивільний позов в межах кримінального провадження, то прокурор може з таким позовом звернутися в майбутньому згідно Закону України "Про прокуратуру". Вказала на те, що підозрюваним вживаються заходи щодо приховування майна, так, в лютому 2024 року ОСОБА_5 відчужив автомобіль, тому є припущення, що він може продати належну йому квартиру, на яку слідчий просить накласти арешт. Разом з тим, слідчий у клопотанні не просить накласти арешт на автомобіль. Вказала, що сума завданої територіальній громаді шкоди доводиться матеріалами справи.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 щодо задоволення клопотання слідчого про арешт майна заперечили.
Підозрюваний ОСОБА_5 додатково пояснив, що на даний час він разом із сім"єю проживає у м. Житомир у квартирі, яка належить його дружині. Також вказав на те, що в лютому 2024 року він продав належний йому автомобіль, яким користувався до цього, наміру продавати квартиру, на яку просять накласти арешт у нього немає. Підозру вважає необгрунтованою.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши виступи учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.02.2024 р. право власності на нерухоме майно: квартиру загальною площею 50,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_5 (а.с. 23-25).
Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.06.2018 р. вартість вищевказаної квартири становить 70 370 грн. (а.с. 37-38).
Відповідно до Декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічної за 2022 рік), заповненої ОСОБА_5 , встановлено, що вартість вищевказаної квартири становить 70 370 грн. (а.с. 26-30).
Відповідно до Висновку експерта № СЕ-19/106-24/232-ЕК від 17.01.2024 р. про призначення та проведення судової економічної експертизи встановлено завищення вартості поставки електричної енергії, поставляємої ТОВ «Енергогазрезерв» до МКП «Бердичівводоканал», електричної енергії за 1 кВт./год відповідно до договору №Е283/20 про постачання електричної енергії споживачу від 10.02.2020 р. та додаткових угод до нього №1 від 27.04.2020 р., №2 від 31.07.2020 р., №3 від 22.09.2020 р., №4 від 19.12.2020 р., №5 від 17.12.2020 р., підтверджується в сумі 669 046,17 грн. (а.с. 39-52).
З долучених стороною захисту в судовому засіданні документів встановлено наступне.
Як вбачається з відповіді виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, за підписом заступника міського голови, від 26.02.2024 р. встановлено, що кошти з місцевого бюджету для МКП «Бердичівводоканал» для придбання електричної енергії у 2020 році та в І кварталі 2021 року не виділялись.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (частина шоста статті 170 КПК України).
Згідно із ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Як зазначено в ч.ч. 11 та 12 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
При цьому, слідчим суддею в судовому засіданні з досліджених матеріалів клопотання було встановлено, що в матеріалах, доданих до клопотання, відсутній цивільний позов Бердичівської міської ради Житомирської області до підозрюваного ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 641 140,50 грн., на який, як мету забезпечення арешту майна в рамках даного кримінального провадження, посилається слідчий у клопотанні.
Вказана у клопотанні матеріальна шкода в розмірі 641 140,50 грн. не підтверджена належними доказами, зокрема висновками експертиз, оскільки з долученого до матеріалів клопотання висновку експерта № СЕ-19/106-24/232-ЕК від 17.01.2024 р. встановлено завищення вартості поставки електричної енергії, поставляємої до МКП «Бердичівводоканал», на суму 669 046,17 грн. (а.с. 39-52).
Інших належних доказів на підтвердження факту завдання матеріальної шкоди і розміру цієї шкоди, спричинених незаконними діями ОСОБА_5 , територіальній громаді в особі Бердичівської міської ради Житомирської області на загальну суму 641 140,50 грн. в матеріалах справи не міститься. Такі докази також не були надані слідчим та прокурором в ході розгляду клопотання.
Поміж тим, слідчий суддя критично ставиться до зазначеної у клопотанні вартості (ціни) квартири, яка згідно договору купівлі-продажу становить 70 370 грн. Оскільки договір купівлі-продажу квартири був здійснений ще від 26.06.2018 р., тобто зі спливом майже шести років.
У відповідності до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Однак на теперішній час вказана квартира не оцінювалась, відповідна експертиза не призначалася та документи про вартість квартири слідчому судді не надані.
Окрім того, слідчий суддя вказує на те, що у клопотанні слідчим та прокурором в судовому засіданні не зазначено та не обґрунтовано конкретні факти, які були б підтверджені відповідними доказами, про те, чи тільки підозрюваний ОСОБА_5 володіє, користується та має права розпоряджатися цією квартирою, чи таке право належить і третім особам, права яких можуть бути обмежені у зв`язку із накладенням арешту на таке майно. До клопотання не додано, окрім інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, жодних документів про осіб, які прописані та проживають у вказаній квартирі.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»), Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).
Поміж тим, слідчий суддя вказує на ряд недоліків, які містяться у клопотанні слідчого.
Так, у клопотанні слідчий посилається на неефективне використання ОСОБА_5 коштів міської територіальної громади в особі Бердичівської міської ради, неефективне використання виділених коштів МКП «Бердичівводоканал», в той же час вказує, що ОСОБА_5 був розпорядником коштів МКП «Бердичівводоканал».
Однак, відповідно до положень пункту 3.1. Статуту МКП «Бердичівводоканал», затвердженого рішенням Бердичівської міської ради Житомирської області від 14.12.2023 р. №1166, підприємство є господарюючий суб`єкт, який має право юридичної особи та здійснює виробничу, науково-дослідницьку і комерційну діяльність з метою отримання прибутку (а.с. 36).
Окрім того, як було встановлено в судовому засіданні, Бердичівська міська рада Житомирської області не виділяла для МКП «Бердичівводоканал» кошти з місцевого бюджету на закупівлю електричної енергії у 2020 році та в І кварталі 2021 року, що підтверджується долученою до матеріалів клопотання відповіддю виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, за підписом заступника міського голови, від 26.02.2024 р.
Також станом на день розгляду клопотання про арешт майна в суді встановлено, що слідчим не допитаний представник Бердичівської міської ради та не з`ясована його позиція.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України).
На підставі викладеного, слідчий суддя вказує на те, що аналіз змісту клопотання про арешт майна свідчить, що подане слідчим клопотання є необґрунтованим та недоведеним, оскільки слідчим у клопотанні не обґрунтовано необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на квартиру, оскільки не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, та, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.
Всупереч вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, слідчим у клопотанні також не доведено, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до відчуження, приховування, пошкодження, знищення чи передачі зазначеного майна. Зазначені доводи слідчого жодним доказом не підтверджуються.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що безпідставне вилучення та накладення арешту на майно призводить до порушення прав власника нежитлового приміщення щодо права на відчуження, розпорядження та/або користування цим майном.
Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На підставі наведеного вище, враховуючи відсутність будь-якої правової підстави для арешту майна, недоведення ризику відчуження такого майна, а також враховуючи відсутність у матеріалах клопотання цивільного позову у кримінальному провадженні, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим в клопотанні не обґрунтовано та не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, зазначене клопотання є необґрунтованим та недоведеним, тому в його задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132,170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1