ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/3235/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/506/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-представника власника майна ОСОБА_6 ,

-власника майна ОСОБА_7 ,

-власника майна ОСОБА_8 ,

-прокурора ОСОБА_9 ,

-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про накладення арешту на дві запальнички, два предмети схожих на гільзи, газовий балончик НОМЕР_1 , спеціальний засіб травматичний пістолет марки ФОРТ -12 НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та дозвіл на зброю № НОМЕР_4 від 25.10.2005 року на ім`я ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова та накласти арешт на вилучене майно у кримінальному провадженні №0001192 від 27.03.2024 року за ч.4 ст.296 КК України, а саме: дві запальнички, два предмети схожих на гільзи, газовий балончик НОМЕР_1 , спеціальний засіб травматичний пістолет марки ФОРТ -12 НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та дозвіл на зброю № НОМЕР_4 від 25.10.2005 року на ім`я ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що саме ОСОБА_7 був ініціатором конфлікту з ОСОБА_8 . Наголосив, що ОСОБА_8 зупинившись на дорозі загального користування не порушував правила ПДР України, а ОСОБА_7 підійшовши до нього спровокував конфлікт та намагався вибити вікно автомобіля, через що потерпілий ОСОБА_8 застосував газовий балончик. Указав, що у ОСОБА_7 не було дозволу на носіння, зберігання та використання спецзасобу, оскільки строк дії його дозволу закінчився у 2014 році. Також наголосив, що всі вилучені предмети мають суттєве значення у даному провадженні, обґрунтовано визнані речовими доказами та наданих повинен бути накладений арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та власника майна ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, власника майна ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУ Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001192 від 27.03.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, зареєстрованого за фактом того, що 26.03.2024, близько 19:40 год., невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , грубо порушила громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства із застосування предметів, спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень.

Під час огляду місця події, проведеного 26.03.2024, у період часу з 20-19 по 20-50 год., за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 на землі було виявлено: дві запальнички, два предмети схожі на гільзи, також під час огляду ОСОБА_8 добровільно видав газовий балончик Терен 4.

Також, під час огляду місця події, проведеного 26.03.2024, у період часу з 21-00 по 21-15 год., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видав слідчому Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 предмет схожий на пістолет з написами - НОМЕР_3 ; Форт 12Р; зроблено в Україні; з магазином без набоїв, та дозвіл на зброю №6913 від 25.10.2005, на ім`я ОСОБА_7 .

Вищевказане майно постановою слідчого від 27.03.2024 визнано речовими доказами у кримінальному проваджені.

В обґрунтування прийнятого рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, а тому не вбачає правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на вказане у клопотанні майно.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч.4 ст.173 КПК України, вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З огляду на обставини кримінального провадження, а саме на те, що вилучене в ході обшуків оглядів місць події майно фактично використовувалося під час обставин, які мали місце 26.03.2024 року, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявні підстави вважати дві запальнички, два предмети схожих на гільзи, газовий балончик НОМЕР_1 , спеціальний засіб травматичний пістолет марки ФОРТ -12 НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та дозвіл на зброю № НОМЕР_4 від 25.10.2005 року на ім`я ОСОБА_7 речовими доказами, тобто відповідають критеріям зазначеним у ст.98 КПК України.

Разом з цим, висновки слідчого судді про те, що прокурором не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, є передчасними з огляду на стадію кримінального провадження.

До того ж, встановлення факту наявності чи відсутності кримінального правопорушення, не входить до повноважень слідчого судді за наслідками розгляду клопотання про накладення арешту на майно.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді, з постановлення нової ухвали, якою клопотання прокурора про арешт майна слід задовольнити та, накласти на зазначене у клопотанні майно, шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження ним.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженнізадовольнити.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2024 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про накладення арешту на дві запальнички, два предмети схожих на гільзи, газовий балончик НОМЕР_1 , спеціальний засіб травматичний пістолет марки ФОРТ -12 НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та дозвіл на зброю № НОМЕР_4 від 25.10.2005 року на ім`я ОСОБА_7 .

Накласти арешт на вилучене майно у кримінальному провадженні №0001192 від 27.03.2024 року за ч.4 ст.296 КК України, а саме: дві запальнички, два предмети схожих на гільзи, газовий балончик НОМЕР_1 , спеціальний засіб травматичний пістолет марки ФОРТ -12 НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та дозвіл на зброю № НОМЕР_4 від 25.10.2005 року на ім`я ОСОБА_7 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

Визначити місцем зберігання речових доказів в СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: