ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2024 року про обрання запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Дніпропетровськ, громадянки України, яка заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого та обрано підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 1 898 556 грн. строком до 29 квітня 2024 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.358, ч.5 ст.190 КК України використання завідомо підробленого офіційного документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб; підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується нотаріусом, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб; заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене в особливо великих розмірах.

Зазначає, що слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі та документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити дане кримінальне правопорушення.

Вказує, що з урахуванням особи підозрюваної, яка раніше не судима, але ж підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, неможливим є застосувати до підозрюваної жодного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч.ч. 1,2,3, 5 ст. 177 КПК України.

Також зазначає, що оскільки ОСОБА_7 інкримінується вчинення, зокрема, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, в умовах воєнного стану, шахрайським шляхом, групою осіб, які є фактично членами однієї родини, а вартість об`єкту посягання підозрюваною складає 2 194 400 гривень, застосування такого альтернативного запобіжного заходу, як застава визначеної у розмірі, встановленому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, тобто у межах від восьмидесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не є доцільним, оскільки такий розмір застави надає змогу підозрюваною уникати ізоляції від суспільства та продовжувати протиправну діяльність.

Приймаючи до уваги особу підозрюваної ОСОБА_7 , а також те, що злочин вчинено групою осіб, розмір завданої шкоди, а також роль підозрюваної у ієрархічному становищі злочинної групи, доцільним є визначити розмір застави у розмірі 627 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 1 898 556 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не знаходить підтвердження.

Зазначає, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки; при вирішенні питання розміру застави не було враховано майновий стан сім`ї підозрюваної

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_7 та її захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор та потерпілий ОСОБА_10 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує

З урахування наведеного, апеляційний суд вважає, що підозрювана ОСОБА_7 , зважаючи на тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі доведення її винуватості, обставини вчинення кримінальних правопорушень, характеризуючі данні про її особу, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі, вплтвати на свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.

Встановлені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді, щодо визначення підозрюваній ОСОБА_7 застави у розмірі 1 898 556 грн., оскільки таке рішення в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є достатнім та необхідним для запобігання визначених судом ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної в разі її сплати.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваноої ОСОБА_7 , на момент розгляду клопотання слідчим суддею, відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4