ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 689/2458/23

Провадження № 11-кп/4820/176/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду ускладі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому, у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002094 від 16.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Глушківці Хмельницького району Хмельницької області, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , освіта середня, працюючий підсобним робітником ТОВ «Адамівка Агро», на утриманні неповнолітня дитина - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначено йому покаранняу виді позбавлення волі на строк 8 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 02.11.2023 року.

Зараховано до строку відбування покарання строк тримання під вартою з моменту затримання - з 16.06.2023 р. по 02.11.2023 р. включно.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати за проведення експертиз на користь держави в розмірі 8901,97 грн.

Скасовано арешт, накладений згідно ухвал слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.06.2023.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 16.06.2023 року, близько 05:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи за столом в приміщенні літньої кухні за місцем свого проживання, в АДРЕСА_1 , під час розпиття алкогольних напоїв із своїм знайомим ОСОБА_12 ,. розпочав словесну суперечку із ОСОБА_13 , в ході якої ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вставши із за столу, наніс щонайменше дев`ять ударів кулаком лівої руки в область голови ОСОБА_14 спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді саден, синців та крововиливів, які в сукупності та кожен окремо мають ознаки легких тілесних ушкоджень. В подальшому ОСОБА_7 , силоміць схопив обома руками за плечі ОСОБА_12 та в ході боротьби, прикладаючи зусилля, штовхав ОСОБА_14 . вдаряючи тулубом об металеве ліжко, кухонний стіл, а також стіну будинку та наніс йому ще щонайменше п`ять ударів кулаками обох рук в область тулуба та голови, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, синців, саден, крововиливів, які в сукупності та кожен окремо мають ознаки легких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 9, 10 ребер в ділянці лівої половини грудної клітини в хрящовій частині по лівій середньо-ключичній лінії із ознаками стиснення на зовнішній поверхні з незначним крововиливом в оточуючі м`які тканини, які в сукупності та кожен окремо мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В подальшому, ОСОБА_7 закрив обома руками дихальні органи носа та рота ОСОБА_14 та стиснув пальцями обох рук шию ОСОБА_14 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді чисельних саден на передній поверхні шиї, на правій та лівій передньо-боковим поверхнях шиї у верхній та середній третинах, 6 саден на лівій боковій поверхні шиї у верхній третині, 1 синця на лівій боковій поверхні шиї в середній третині, 1 синця на лівій боковій поверхні шиї в нижній третині, обширних крововиливів в товщу шкіри, підшкірно-жирової клітковини, в м`яких тканинах в ділянці шиї по передній поверхні, правій і лівій передньо-боковим поверхням у верхній, середній та нижній третинах шиї, крововиливів в грудинно-ключично-соскоподібні м`язи, в м`які тканини в ділянці задньої стінки глотки, рани та крововиливу слизової оболонки на рівні лівого верхнього ріжка щитоподібного хряща гортані, крововиливів в оточуючі м`які тканини в ділянці під`язикової кістки, хрящів гортані, шийного відділу трахеї, в долі щитовидної залози, переломів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 хрящових дуг трахеї в передній частині по умовно серединній лінії із розривом слизової оболонки трахеї з крововиливами в оточуючі м`які тканини та слизову оболонку, крововиливу в м`які тканини в ділянці задньої стінки трахеї на рівні зламаних хрящових дуг трахеї, обширних крововиливів в слизову оболонку трахеї в шийному відділ, 1 крововиливу на каймі нижньої губи справа, 1 крововиливу на шкірі нижньої губи зліва, 1 крововиливу на каймі та слизової оболонці нижньої губи зліва, 1 рани в ділянці десни та слизовій оболонці нижньої губи справа в проекції 3 та 4 зубів, 1 крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи справа та на слизовій оболонці правої щоки, 1 крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи зліва в проекції 3 зуба, 1 крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи справа, 1 садна в ділянці верхньої губи справа, 1 садна в правій щічній ділянці біля правого куточка рота, 1 синця в носо-губному трикутнику зліва, 1 садна на шкірі нижньої губи справа, 1 синця в ділянці нижньої губи справа, 1 садна в ділянці нижньої губи зліва, 1 синця в ділянці нижньої губи зліва, 2 саден в ділянці верхньої щелепи справа біля основи правого крила носу, 1 садна в ділянці кінчика носа дещо справа від умовно серединної лінії, 2 саден в ділянці спинки носа зліва, 1 садна в ділянці лівого крила носа, 2 саден в ділянці підборіддя справа, 4 синців в лівій виличній ділянці, 1 синця в правій щічній ділянці, які в сукупності, були загрозливими для життя в момент спричинення (заподіяння) та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_14 настала на місці події в результаті механічної асфіксії внаслідок стиснення органів шиї руками (задушення руками) та можливого закриття дихальних отворів рота і носа рукою.

Не погоджуючись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії на ст. 116 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі проаналізував матеріали кримінального провадження, не надав аналізу тим обставинам, що в момент вчинення кримінального правопорушення він перебував в стані сильного душевного хвилювання, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, потерпілу ОСОБА_8 та прокурора, які вважають, що законні підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні, провіввши з`ясування обставин провадження та перевірки їх доказами в частині допиту судово-психіатричного та судово-психологічного експертів, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами судом проведено упереджено, без з`ясування даних, які мають значення для встановлення істини у провадженні, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами.

Зокрема, в процесі судового та апеляційних розглядів ОСОБА_7 не заперечував, що 16.06.2023 року, після розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_12 , близько 05:30 год, між ними виник конфлікт, під час якого він наносив потерпілому удари та стискав за горло. Ствердив обставини систематичного розпивання з потерпілим ОСОБА_12 алкогольних напоїв та періодичне виникнення з ним конфліктів та бійок на грунті побутових конфліктів і ревнощів.

Визнав, що внаслідок саме його дій було заподіяно смерть потерпілому, однак категорично заперечив умисел на спричинення таких дій. Наполягає на тому, що він перебував в стані сильного душевного хвилювання, викликаного висловлюваннями потерпілого.

Показами потерпілої ОСОБА_8 , яка показала, що про смерть чоловіка їй повідомила дружина ОСОБА_7 . Прибувши на місце події, вона виявила на трупі сліди удушення. Ствердила, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово, на фоні спільного розпиття алкогольних напоїв, бив та душив її чоловіка, оскільки є агресивною людиною.

Показами свідка ОСОБА_15 , яка показала, що 16.06.2023 року обвинувачений ОСОБА_7 повідомив їй про смерть потерпілого ОСОБА_12 та на підлозі літньої кухні їх домоволодіння бачила труп потерпілого, з видимими тілесними ушкодженнями на тілі та обличчі.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення об`єктивно стверджується даними висновку експерта № 24 від 28.07.2023 р. з яких вбачається, що потерпілому ОСОБА_12 було нанесено близько 200 тілесних ушкоджень незадовго до настання смерті (а.с. 101 - 111).

Зокрема, по наявності та локалізації тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_12 , в ділянці голови йому було заподіяно не менше 38 травматичних дій, в ділянку тулубу - не менше 7, в ділянки верхніх кінцівок - не менше 129, в ділянки нижніх кінцівок - не менше 14, усього - не менше 188 травматичних дій.

Наявність чисельних саден на передній поверхні та передньо-бічних поверхнях шиї, синців в ділянці шиї, закритих переломів 1 - 9 хрящових дуг трахеї в передній частині по умовно серединній лінії із розривом слизової оболонки трахеї, обширних крововиливів в товщу шкіри, підшкірно-жирову клітковину, в м`які тканини ділянки шиї, в окружності гортані, трахеї, крововиливів грудинно-ключично-соскоподібні м`язи, в долі щитовидної залози, крововиливів в слизову оболонку надгортанника, входу в гортань, гортанної трахеї, рани слизової оболонки гортані; наявність тілесних ушкоджень навколо дихальних отворів носа і рота; наявність виражених асфіктичних ознак у вигляді венозного повнокрів`я внутрішніх органів, рідкого стану крові в порожнинах серця та великих судин, переповнення кров`ю порожнини правої половини серця і порожнистих вен, зменшення в об`ємі селезінки, набряку головного мозку, інтерстиціального набряку легенів тощо, слідів мимовільного сечовипускання і дефекації; відсутність морфологічних ознак захворювань, які могли спричинити смерть, свідчить про те, що причиною смерті ОСОБА_12 є механічна асфіксія від стиснення органів шиї руками та можливого закриття дихальних отворів рота і носа рукою (п. 4 висновку).

Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 16 червня 2023 року стверджується, що обвинувачений ОСОБА_7 , в присутності захисника, із застосуванням відеозйомки, що виключало можливість вчинення будь-якого тиску та примусу на нього, в деталях вказав місце та послідовність боротьби з потерпілим, механізм нанесення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а також механізм стискання шиї потерпілому (а.п. 133-137).

Даними висновку судово-психіатричної експертизи № 544 від 09.08.2023 стверджується, що ні на період скоєння інкримінованого діяння, ні на дату експертизи обвинувачений не страждав жодним психічним захворюванням, хворобливим розладом психіки, тимчасовим розладом душевної діяльності, патологічним сп`янінням, однак, не в повній мірі усвідомлював свої дії та не повною мірою міг керувати ними. Під час дослідження було встановлено, що обвинувачений схильний до фіксації негативних переживань, має низький поріг фрустрації, низьку самооцінку та рішучість. Тому під час конфлікту він перебував у стані високого емоційного збудження (фрустрації), який виник на фоні словесного повідомлення від образника, що супроводжувалось виникненням переживань, обурення, гніву. Але такий стан не досягав рівня фіз. афекту (а.п. 156 - 159).

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що відносно скоєного ОСОБА_7 був обмежено осудним, разом з тим на теперішній час обвинувачений усвідомлює свої дії та може керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Про наявність умислу в діях обвинуваченого на позбавлення життя ОСОБА_12 свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, їх кількість, локалізація поранень, а саме численні нанесення ударів, яких було біля 200, в голову та тулуб потерпілого, тобто виключно в життєвоважливі органи.

Про наявність умислу в діях ОСОБА_7 , спрямованого саме на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_12 , вказує також те, що злочинні дії обвинуваченого продовжувалися протягом значного часу, те, що потерпілий ОСОБА_12 фактично опору обвинуваченому не чинив, що виключало необхідність спричинення такої значної кількості тілесних ушкоджень для подолання опору потерпілого та можливості покликати на допомогу чи звернутися за такою.

Встановлені фактичні обставини провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, - настання смерті потерпілого (наніс численні удари, з прикладанням значної сили виключно в життєво важливі органи та перекрив органи дихання потерпілого).

Сукупність всіх встановлених судом першої інстанції обставин вчинення кримінального правопорушення, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченого і потерпілого, що передувала події, їх стосунки вказують про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії ОСОБА_7 спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_12 .

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення кримінального правопорушення, які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках навівши мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту, які зводяться до незгоди з кваліфікацією дій обвинуваченого були предметом детального аналізу судом першої інстанції і обґрунтовано визнані безпідставними. З цими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до диспозиції ст. 116 КК України умисне вбивство визнається вчиненим у стані сильного душевного хвилювання, якщо таке хвилювання виникло раптово внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.

При кваліфікації дій особи за ст. 116 КК України для встановлення стану сильного душевного хвилювання мають значення, окрім фізіологічного афекту, й інші емоційні стани, за умови, що вони є реакцією особи на поведінку з боку потерпілого, зазначену у диспозиції цієї статті, і досягли такого рівня впливу на свідомість і волю особи, що в момент вчинення умисного вбивства значно знижували її здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Необхідно мати на увазі, що будь-який афект припускає не взагалі стан хвилювання, який у багатьох випадках присутній під час вбивства на ґрунті особистих неприязних стосунків, а стан сильного душевного хвилювання. Відсутність такого виключає стан фізіологічного афекту і тим самим можливість застосування ст. 116 КК України.

Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи № 544 від 09.08.2023 року та показаннями лікаря судово-психіатричного експерта ОСОБА_16 та лікаря судово-психологічного експерта ОСОБА_17 , ні на період скоєння інкримінованого діяння, ні на дату експертизи, обвинувачений не страждав жодним психічним захворюванням, хворобливим розладом психіки, тимчасовим розладом душевної діяльності, патологічним сп`янінням, однак, не в повній мірі усвідомлював свої дії та не повною мірою міг керувати ними. Разом з тим в стані фізіологічного афекту не перебував.

Потерпіла ОСОБА_8 показала, що обвинувачений ОСОБА_7 та її чоловік - потерпілий ОСОБА_12 систематично розпивали спиртні напої разом, під час чого між ними виникали конфлікти. При цьому, жертвою періодичних сварок та бійок під час спільного розпиття алкогольних напоїв був не ОСОБА_7 , а тільки ОСОБА_12 . Такі періодичні бійки виникали з різних підстав, а не внаслідок системного цькування у зв`язку із однією причиною, що визнано обвинуваченим. Підозри у подружній зраді носять задавнений характер, а відтак не були несподіваними та раптовими для обвинуваченого і не перешкоджали тривалим товариським відносинам між ним та ОСОБА_12 .

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 систематично разом розпивали спиртні напої. Конфлікти між ними відбувалися протягом тривалого часу та інколи супроводжувались фізичним насильством саме з боку обвинуваченого, а не потерпілого.

При цьому, сварки між ними - це їх звичний, буденний спосіб та стиль життя, який не перешкоджав тривалим товариським відносинам.

В ході судового провадження не було встановлено жодних даних, які свідчили б, що при зазначених обставинах мали місце систематичні знущання з боку потерпілого або тяжка образа та не встановлено фактів, які б свідчили про перебування ОСОБА_7 у такому сильному стані душевного хвилювання під час застосування ним до ОСОБА_12 насильства, в результаті якого настала смерть потерпілого.

Пояснення обвинуваченого щодо наявності у нього тяжкої образи від висловлювань потерпілого про перебування у стосунках з його дружиною, не знайшли свого підтвердження.

На думку колегії суддів, за умови такої ж як і раніше буденної аналогічної ситуації, відсутні підстави важати, що поведінка ОСОБА_12 зумовила виникнення в ОСОБА_7 стану сильного душевного хвилювання.

Враховуючи кількість заподіяних обвинуваченим ударів, у тому числі в життєво-важливі органи потерпілого, його удушення, місцевий суд правильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 вчинив саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 115 КК. Тому підстав для перекваліфікації її дій на ст. 116 КК України, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого.

Зокрема, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості, особу обвинуваченого, зокрема характеристики, сімейний стан, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, яка полягала у намаганні надати допомого потерпілому, залишення на місці події до прибуття працівників поліції, перебування його в стані обмеженої осудності, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання місцевий суд врахував, що ОСОБА_7 , в силу ст.89 КК України не судимий, визнаний винним у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, працевлаштований, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що обтяжує його покарання, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, намагання відшкодувати потерпілій завдану матеріальну шкоду, з врахуванням, що обвинувачений застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує, прийшов до обґрунтованого висновку, що йому слід обрати покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, лише у виді позбавлення волі.

При цьому колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, при даних конкретних обставинах провадження та особі обвинуваченого є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями сторони захисту про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку місцевого суду в межах апеляційних вимог сторони захисту не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3