Справа № 204/6875/23
Провадження № 1-кп/204/409/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 21 березня 2023 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Наталине Високопільського району Херсонської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року з 05:30 Указом Президента України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено в Україні воєнний стан.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №199 від 20.09.2019 молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з дня зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тобто з 20.09.2019 молодший сержант ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №15 від 15.01.2023 молодшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду старшого навідника 3 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_5 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

У відповідності до ст.ст.17, 65 Конституції України ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до ст.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

В порушення наведених вище вимог законодавства, чітко знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, проте діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначеним у статутах Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Молодший сержант ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді старшого навідника 3 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.17,65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,12,16,127,128,129,130,199,216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 31 січня 2023 року приблизно о 08:00, тобто в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби без поважних причин та з мотивів небажання тимчасово переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, самовільно залишив місце служби у АДРЕСА_2 , та вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, до моменту самостійного прибуття 02 травня 2023 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр.Гагаріна, буд.26.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково. Підтвердив, що у зазначені в обвинувальному акті місці та час він дійсно написав рапорт про те, що не може виконувати обов`язки пов`язані з несенням військової служби, після чого йому повідомили про те, щоб він чекав суд. Далі він попрямував на вокзал та поїхав поїздом додому, де перебував весь час. Крім того, не заперечував тієї обставини, що є виведеним поза штат військової частини, а також вказав, що має намір продовжувати військову службу.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав позицію свого підзахисного ОСОБА_5 та просив призначити мінімальне покарання.

Крім часткового визнання вини, вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.5 ст.407 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими судом у судовому засіданні:

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №199 від 20.09.2019, відповідно до якого молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення на посаді старшого навідника 3 гранотометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки (том 1 арк. кримінального провадження 76-77);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині)від 15.01.2023 №15 відповідно до якого молодший сержант ОСОБА_5 з 15.01.2023 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (том 1 арк. кримінального провадження 78);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині)від 31.01.2023 №31 відповідно до якого молодшого сержанта ОСОБА_5 з 31 січня 2023 зараховано на котлове забезпечення (том 1 арк. кримінального провадження 79);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині)від 01.02.2023 №32 відповідно до якого з 31.01.2023 у зв`язку з самовільним залишенням військової частини молодшого сержанта ОСОБА_5 знято з усіх видів забезпечення (том 1 арк. кримінального провадження 80);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) №133 від 01.02.2023 «Про призначення службового розслідування» за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 (том 1 арк. кримінального провадження 81-82);

- рапортом від 31.01.2023 в якому ОСОБА_5 зазначив, що не може виконувати військові обов`язки (том 1 арк. кримінального провадження 83);

- письмовими поясненнями заступника командира роти вогневої підтримки з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_6 від 09.02.2023, відповідно до яких 31.01.2023 під час перевірки особового складу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 було виявлено відсутність молодшого сержанта ОСОБА_5 (том 1 арк. кримінального провадження 84);

- рапортом від 01.02.2023 ТВО командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , відповідно до якого 31.01.2023 при перевірці особового складу о 08:00 роти вогнепальної підтримки військової частини НОМЕР_1 було виявлено відсутність військовослужбовця ОСОБА_5 (том 1 арк. кримінального провадження 85);

- заявою ОСОБА_5 від 02.05.2023, в якій ОСОБА_5 вказав, що залишив розташування військової частини НОМЕР_1 (том 1 арк. кримінального провадження 86);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №42 від 11.02.2023 відповідно до якого увільнено від займаної посади молодшого сержанта ОСОБА_5 та зарахованого його у розпорядження командира військової частини (том 1 арк. кримінального провадження 87);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №229 від 21.02.2023 «Про результати проведення службового розслідування» згідно якого службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини молодшого сержанта ОСОБА_5 було завершено, та наказано повідомити орган досудового розслідування про факт вчинення ОСОБА_5 правопорушення, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (том 1 арк. кримінального провадження 88-90);

- актом службового розслідування від 21.02.2023 №241, відповідно до якого 31.01.2023 о 8:00 при перевірці особового складу роти вогнепальної підтримки військової частини НОМЕР_1 було виявлено відсутність молодшого сержанта ОСОБА_5 . При цьому перед самовільним залишенням військової частини без відповідного дозволу командирів та начальників, ОСОБА_5 було написано рапорт про небажання виконувати накази та нести військову службу (том 1 арк. кримінального провадження 91-103);

Від дослідження інших письмових доказів та допиту свідків учасники процесу відмовились, у зв`язку з чим інші письмові докази не досліджувались, свідки не допитувалися.

Оцінюючи питання доведеності винуватості, суд зазначає, що як вбачається з акту службового розслідування від 21.02.2023 №241 (том 1 арк. кримінального провадження 91-103), перед тим, як залишити розташування військової частини НОМЕР_1 , обвинуваченим ОСОБА_5 був написаний рапорт про небажання виконувати накази командування частини та нести військову службу, про що обвинувачений також зазначав у судовому засіданні, що фактично вказує на те, що в подальшому ОСОБА_5 об`єктивно не мав наміру продовжувати проходити військову службу, та, як наслідок 31.01.2023 ОСОБА_5 без відповідного дозволу командирів покинув розташування військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , всі обставини справи.

Так обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є військовослужбовцем.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує часткове визнання винуватості, активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останньому. При цьому, підстави для призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України, а також для звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України у суду відсутні, оскільки кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13.12.2022, яким встановлено заборону застосування положень ст.ст.69,75 КК України у разі засудження за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинені в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.Крім того, суд звертає увагу на той факт, що кримінальне правопорушення ОСОБА_5 було скоєно на початку 2023 року. З того часу пройшло більше року, однак обвинувачений не вжив заходів з метою повернення на військову службу, та, з його слів, перебував вдома. У зв`язку з чим, його позицію щодо можливості продовжувати військову службу, суд розцінює виключно як спробу уникнути покарання або затягувати судовий розгляд.

Речові докази та витрати на проведення експертиз в кримінальному проваджені відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,373,374,376,394 КПК України

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня оголошення вироку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1