Справа № 344/3355/24
Провадження № 1-кп/344/749/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України; з середньо-спеціальною освітою; що народився у місті Івано-Франківськ, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, на утриманні має малолітнього сина, проходить військову службу за призовом під час мобілізації в Збройних Силах України на посаді водія господарчого відділення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з директором страхової компанії «ВУСО» ОСОБА_5 (вирок суду стосовно якого набрав законної сили), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та в?їзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57, на початку серпня 2022 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в м.Івано-Франківську, домовились про організацію незаконного перетину державного кордону України його, ОСОБА_4 , родичом ОСОБА_6 , та реалізуючи свій злочинний умисел упродовж серпня 2022 року, ОСОБА_5 , на прохання, з відома та згоди ОСОБА_4 , при невстановлених слідством обставинах, виготовив для ОСОБА_6 документи для надання права перетину державного кордону України, а саме двох довідок огляду МСЕК, виданих Івано-Франківським обласним бюро медико-соціальної експертизи серія ІВК з номерами № 054982 та № 054966 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із встановленням другої групи інвалідності, довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 №73/57/4324 від 18.05.2022 року, виданої на ім`я ОСОБА_6 та замінника військового квитка на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із внесенням відомостей про не придатність ОСОБА_6 до військової служби з виключенням з військового обліку, що стали підставою для перетину останнім державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.332 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та надав суду показання, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті, за попередньою змовою з директором страхової компанії «ВУСО» ОСОБА_5 організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянина ОСОБА_6 , а саме замовив для ОСОБА_6 документи для надання права перетину державного кордону України. Він розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора та обвинуваченого про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_4 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.332 КК України, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого; є особою молодого віку; має постійне місце проживання; має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; є військовослужбовцем; позитивно характеризується по місцю проходження військової служби; на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває; раніше не судимий.

Обставиною, яка відповідно до ч.1 ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення

Обставин які відповідно до ч.1 ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи думку прокурора та обвинуваченого які просили призначити обвинуваченому остаточне покарання із застосуванням ст.ст.69,58 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки, дані про особу винного, який є особою молодого віку та критично ставиться до вчиненого, має міцні соціальні зв`язки, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що вказані обставини, які пом`якшують покарання в своїй сукупності, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання вважає, що ОСОБА_4 на підставі ч.1,2 ст.69 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.332 КК України, а саме на строк два роки та без призначення визначеного в санкції статті додаткового покарання.

В той же час, враховуючи вищенаведені обставини справи та відсутність корисливого мотиву, враховуючи особу засудженого, який є військовослужбовцем та має намір продовжити військову службу суд вважає, що на підставі ст.58 КК України, замість позбавлення волі строком на два роки обвинуваченому, військовослужбовцю ОСОБА_4 , необхідно призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки із відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз, загальний розмір яких складає 21 269 (двадцять одна тисяча двісті шістдесят дев`ять) гривень, 22 копійки, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України та із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням у дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 у користь держави 21 269 (двадцять одна тисяча двісті шістдесят дев`ять) гривень, 22 копійки процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

- довідки оглядів МСЕК і їх копії; копію довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 №73/57/4324 від 18.05.2022 року; копію обліково-послужної картки на ім`я ОСОБА_6 (постанова слідчого від 23.08.2022 року; постанова слідчого від 27.10.2022 року; постанова слідчого від 01.11.2022 року) - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1