ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/998/24 Справа № 203/1732/24 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000019 від 10 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон Iphone 13 Pro Max, серійний номер НОМЕР_1 , з сім картою: НОМЕР_2 .

Рішення мотивоване тим, що вказане майно, вилучене в ході проведеного обшуку, може мати зв`язок з предметом кримінального правопорушення, та існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, що відповідає вимогам ст. ст. 98, 167 КПК України.

Разом з цим, слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на інше вилучене майно, а саме: 10 000 Євро (100 купюр номіналом 100);10 050 Євро (201 купюр номіналом 50); 50 000 доларів США (500 купюр номіналом 100); 3 000 доларів США (30 купюр номіналом 100); 14 500 Євро (29 купюр номіналом 500); 200 Євро (1 купюра номіналом 200); 4 500 Євро (45 купюр номіналом 100); 20 800 Євро (416 купюр номіналом 50); 30 000 Євро (300 купюр номіналом 100); золотий злиток із написом 50 g credit suise у кількості 1 шт.; золотий злиток із написом 50 g Unicore у кількості 1 шт.; золотий злиток із написом 250 g Feingold у кількості 1 шт.; золотий злиток із написом 100 g credig gold у кількості 1 шт.; золотий злиток із написом 50 g grandmerzbank у кількості 1 шт.; золотий злиток із написом 50 g credig gold у кількості 1 шт.; золотий злиток із написом 50 g credig gold у кількості 1 шт.; золотий злиток із написом 50 g credig gold у кількості 1 шт.; золотий злиток із написом 50 g melter assayer у кількості 1 шт.; золотий злиток із написом 50 g у кількості 1 шт.; золотий злиток із написом 50 g melter assayer у кількості 1 шт.; золотий злиток із написом 500 g melter assayer у кількості 1 шт.; золотий злиток із написом 20 g PAM у кількості 1 шт.; будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_2 -H (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 29); будівлю за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 9); квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 14456306); квартира за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 10892326); будинок, частка власності , за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна 723089); магазин з автобусною зупинкою, частка власності , за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер майна 1156256); автомобіль BMW 5231, державний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ,що належить на праві власності ОСОБА_8 , але фактично перебуває у власності ОСОБА_6 яка має право керування вказаним транспортним засобом.

Обґрунтував таке рішення тим, що ухвалою суду від 12 квітня 2024 року не було надано дозволу на відшукання та вилучення грошових коштів, золотих злитків, набутих кримінально протиправним шляхом, за місцем проживання ОСОБА_6 . При цьому врахував, що ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем, в силу чого здійснює господарську діяльність. Також встановив, що вилучені грошові кошти та золоті злитки є особистою власністю ОСОБА_9 , на підтвердження чого суду надані банківські виписки, зведена відомість, довідки щодо його діяльності та доходів. Натомість слідчим не було доведено необхідності накладення арешт з метою збереження речових доказів.

Крім цього слідчим суддею також було враховано, що санкцією ч.ч. 2, 3 ст. 369 КК України передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна або без такої, однак у суду були відсутні достатні підстави вважати, що суд може призначити ОСОБА_6 покарання у виді конфіскації майна. Крім того, власником транспортного засобу є третя особа добросовісний набувач ОСОБА_8 , а конфіскація як вид можливого покарання полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Заслухавши прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу та зазначила, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, на даний час встановлюються обставини вчинених злочинів, а також особи підозрюваних, у зв`язку з чим наявні підстави для накладення арешту на майно, вислухавши думку власника майна та його представника, які просили відмовити в накладенні арешту на майно, перевіривши матеріали за апеляційною скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, судове рішення відповідно до ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 171 КПК України визначено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Так, зі змісту клопотання і доданих до нього витягу із ЄРДР слідує, що в провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, перебуває кримінальне провадження № 0000019 від 10 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369, ч. 3 ст. 369 КК України.

У клопотанні про арешт майна прокурор просить накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено що під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме на мобільний телефон, грошові кошти, золоті злитки, приміщення будівель та автомобіль з метою збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

При цьому, окрім посилання на ст. 98 КПК України та формального декларування ст. 170 КПК України, прокурор не вказує та не конкретизує підставу та мету відповідно до вказаних норм закону по кожному окремо виду вилученого майна та не наводить обґрунтування необхідності такого арешту по кожному виду майна, не вказує кому належить це майно та хто є його володільцем, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, та яким саме критеріям згідно ст. 98 КПК України це майно відповідає у зв`язку з досудовим розслідуванням, що триває.

Окрім цього, клопотання не містить а ні розрахунку завданої шкоди, а ні вартості майна, окремо та загалом, на яке накладається арешт, що в свою чергу позбавляє можливості встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Також, клопотання не містить розмежування, зокрема який вид вилученого майна майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а яке майно підлягає конфіскації як виду покарання.

При цьому, також не надано доказів, які б свідчили про взаємозв`язок між власником транспортного засобу, а саме добросовісним набувачем ОСОБА_8 , який при цьому не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_6 .

Наведені обставини вказують на невідповідність клопотання про арешт майна вимогам ст. 171 КПК України, а тому рішення слідчого судді щодо часткового задоволення клопотання, без виконання ним положень ч. 3 ст. 172 КПК України, є передчасними, у зв`язку з чим, таке рішення суду відповідно до положень ст. 409 КПК України підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів, встановивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 172 КПК України, не приймає рішення по суті клопотання слідчого.

З огляду на те, що ухвала слідчого судді скасовується через неналежне дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не перевіряє інші доводи апеляційної скарги по суті клопотання слідчого, які повинні бути враховані та перевірені під час нового розгляду у випадку повторного звернення з клопотанням про арешт майна.

Таким чином, оскільки клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, постановлене слідчим суддею рішення є передчасним, у зв`язку з чим ухвалу слідчого судді необхідно скасувати, а клопотання повернути прокурору для усунення недоліків відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000019 від 10 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000019 від 10 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3