Справа № 487/4842/18
Провадження № 1-кс/487/2649/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0002915 від 05.06.2015 року

встановив :

18.04.2024 р. до слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва звернувся захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0002915 від 05.06.2015 року, в який просив скасувати вказану постанову та зобов`язати прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 або іншого прокурора, який входить до групи прокурорів, закрити зазначене кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Розглянувши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступного.

Так з додатків, приєднаних до скарги, вбачається, що 28.03.2024 адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Окружної прокуратури міста Миколаєва з клопотанням про закриття кримінального провадження №0002915 від 05.06.2015 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 27 ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 192, ч. 2 ст. ч. 1 ст. 231 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України та надання копії розширеного витягу з ЄРДР.

Постановою прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 від 17.04.2024 у задоволенні клопотання відмовлено.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Главою 26 КПК України, визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Зокрема, у даному випадку оскарження постанови прокурора про відмову у закритті кримінального провадження передбачене п. 11 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Так, відповідно до положень п. 11 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником може бути оскаржена відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 КПК України.

Згідно п. 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Проте, вимоги скарги не відносяться до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Крім того, в обгрунтування скарги адвокат посилається на п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, але як у зазначеній статті так і ст. 307 КПК України чітко розрізняються поняття «рішення» і «дії», які завжди мають самостійне значення. Рішення приймається - дія здійснюється, дія має початок і закінчення - рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників - процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі - рішення оформлюється постановою. Таким чином, положення КПК не дають жодних підстав вважати процесуальне рішення одним з різновидів процесуальної дії.

Отже, враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», частина 2 статті 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася.

У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином відбудеться втручання у сферу повноважень цих осіб.

Таким чином у слідчого судді відсутні повноваження щодо зобов`язання прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Зазначена позиція узгоджується з постановою Верховного суду від 14 лютого 2023 року у справі № 405/680/22.

Відповідно з частини 4 статті 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

На підставі викладеного, оскільки заявником подано скаргу з вимогами, що не входять до переліку, визначеного ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у відкритті провадження за такою скаргою.

Керуючись статтями 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0002915 від 05.06.2015 року - відмовити.

Копію ухвали разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1