Справа № 215/2871/24
УХВАЛА

24 червня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

засудженого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Кривому Розі клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває клопотання ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 вказує, що він був засуджений вироком Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року за ст.ст.93 п. «б», «г», «з», ст.ст. 17ч.2,93 п.п. «б», «г», «з», ст.145 ч.1 КК України із застосуванням ст.42 КК України до довічного позбавлення волі у тюрмі сурового режиму, який залишено без змін ухвалою Верховного Суду України від 16.01.2001 року.

Постановою Староміського районного суду м. Вінниця від 22.10.2010, вирок Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року приведено у відповідність з КК України 2001 року , виключено ст.145 ч.1 КК України, в іншій частині вирок залишено без змін.

Оскільки його було затримано та взято під вартою на підставі постанови прокурора від 22.11.1999 року, жодного рішення суду про його тримання під вартою не було прийнято, постанова не містила строку його тримання під вартою, а фактично була безстроковою, вважає що в порушення вимог Конституції України та Конвенції , його було незаконно позбавлено волі та порушено право на свободу та особисту недоторканість.

Враховуючи, що жодного рішення суду про тримання його під вартою не було, вважає, що всі слідчі дії та отримані докази є недопустимими, тому просить визнати його тримання під вартою у Дніпропетровському СІЗО на підставі постанови прокурора від 22.11.1999 року істотним порушенням прав і свобод людини, гарантованих Конституцією України та ст.5 Конвенції; визнати всі докази, отримані в результаті процесуальних та слідчих дій під час досудового розслідування недопустимими; скасувати обґрунтований на підставі недопустимих доказів вирок Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року та звільнити його з-під варти у зв`язку із закінченням строків давності в порядку ст.49 КК України.

Засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечує, вказує, що суд першої інстанції не вправі надавати оцінку доказам, на підставі яких було обґрунтовано вирок Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року, тому просить відмовити в задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали , додані до клопотання, вислухавши думку прокурора,захисника та засудженого, суд прийшов до наступного висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 був засуджений вироком Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року за ст.ст.93 п. «б», «г», «з», ст.ст. 17ч.2,93 п. п. «б», «г», «з», ст.145 ч.1 КК України із застосуванням ст.42 КК України до довічного позбавлення волі, який залишено без змін ухвалою Верховного Суду України від 16.01.2001 року.

Постановою Староміського районного суду м. Вінниця від 22.10.2010, вирок Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року приведено у відповідність з КК України 2001 року , виключено ст.145 ч.1 КК України, в іншій частині вирок залишено без змін.

Згідно постанови прокурора від 22.11.1999 року, ОСОБА_4 було взято під варту.

При розгляді даного клопотання, слід звернути увагу на те, що кримінальна справа відносно ОСОБА_4 була розглянута в порядку передбаченому КПК України 1960 року.

Згідно ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Нормами ст.537 КПК України, передбачений перелік питань, які вирішує суд під час виконання вироку.

Оскільки питання, які просить вирішити засуджений ОСОБА_4 в клопотанні щодо приведення вироку у відповідність не відносяться до питань, що виникають при виконанні вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року, на підставі якого ОСОБА_4 засуджено до довічного позбавлення волі, перелік яких міститься в ст. 537 КПК України, в порядку ст.ст.537,539 КПК України суд не вправі аналізувати докази, на які посилався суд під час прийняття рішення(вироку) по справі, згідно глави 32,33 Розділу V КПК України, суд першої інстанції не наділений повноваженнями на скасування вироку інших судів, тому правові підстави для задоволення клопотання відсутні.

Щодо застосування ст.49 КК України слід зазначити наступне.

Згідно ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Як вбачається з вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року, злочин було вчинено 21.11.1999 року, вирок набрав законної сили 16.01.2001 року, тобто підстави, передбачені ст..49 КПК України, для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, засудженим в той же строк з дня отримання ухвали.

Суддя: