ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 лютого 2024 року у кримінальному провадженні №0000300 від 02 листопада 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, на утриманні неповнолітня дитина 2011 року народження, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 лютого 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану ухвалу заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

Не оспорюючи рішення суду в частині кваліфікації дій ОСОБА_6 , доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, прокурор вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що постановами Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 квітня, 08 серпня, 29 вересня та 10 жовтня 2023 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері.

__________________________________________________________________________

ЄУНСС: 718/4089/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Провадження №11-кп/822/175/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 15 листопада 2023 року у ОСОБА_7 наявний психічний розлад у формі розладу адаптації, з переважним порушенням емоцій, тобто, є ознаки психічних порушень невротичного рівня як психогенної реакції особистості, що виникли внаслідок наявної психотравмуючої ситуації.

З цих підстав прокурор вважає, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 слід застосувати обмежувальні заходи, передбачені ст.91-1 КК України.

Вказує, що незастосування судом першої інстанції вказаних обмежувальних заходів є безпідставним, а тому просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання; ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин; на підставі ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_6 , який вчинив домашнє насильство, обмежувальні заходи, поклавши на нього відповідно до п.п.1,4,5 КК України обов`язки строком на 3 місяці.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є сином та матір`ю, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , тобто вони спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, а також Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», знаходячись за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою приниження своєї матері ОСОБА_7 , з особистих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 .

Так, 05.03.2023 о 12:20 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у п`яному вигляді за місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні у її сторону нецензурною лайкою.

Продовжуючи свої систематичні протиправні дії, 19.07.2023 о 13:15 год., ОСОБА_6 перебуваючи у п`яному вигляді за місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні у її сторону нецензурною лайкою.

Крім того, 07.09.2023 о 16:20 год., ОСОБА_6 перебуваючи за місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні у її сторону нецензурною лайкою та погрозами.

Надалі, 16.09.2023 о 03:11 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні у її сторону нецензурною лайкою, що принижувало її гідність.

За вищевказаними епізодами вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_6 були винесені заборонні приписи та складені протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду яких в суді вказану особу притягнуто до адміністративної відповідальності; застосовувались інші передбачені законом заходи протидії та запобігання вчиненню домашнього насильства.

Незважаючи на це, 01.11.2023 о 16:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, грубо виражався на адресу своєї матері ОСОБА_7 нецензурною лайкою, ображав її, чим принижував її гідність, спричинив психічний дискомфорт, зумовивши інтенсивні психічні страждання своєю поведінкою, тим самим завдав їй психологічну травму.

Систематичне вчинення ОСОБА_6 довготривалого домашнього насильства щодо потерпілої призвело до виникнення у ОСОБА_7 психічного розладу у формі розладу адаптації з переважним порушенням інших емоцій, тобто, ознак психічних порушень невротичного рівня, як психогенної реакції особистості, що виникли внаслідок наявної психотравмуючої ситуації, тобто психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 було завдано шкоду.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї матері, з якою винний перебуває в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Обвинувачений та потерпіла заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили не застосовувати заходи, які унеможливлять їхнє спілкування.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали та вимоги апеляційної скарги, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників провадження у судових дебатах та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції здійснювався у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Оскільки фактичні обставини справи та кваліфікація дій ОСОБА_6 за ст.126-1 КК України, а також вид та міра покарання у поданій апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, то ці обставини колегією суддів не перевіряються, а надається оцінка лише доводам щодо необхідності покладення на обвинуваченого обов`язків згідно ст.91-1 КК України.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування щодо ОСОБА_6 обмежувальних заходів, передбачених ст.91-1 КК України, колегія суддів вважає слушними.

Відповідно до ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд може застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід:

- заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

- обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

- заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

- заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

- направлення для проходження програми для кривдників.

Згідно із вимогами ч.3 ст.91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Тобто, обмежувальні заходи, передбачені вищевказаною статтею КК України, виступають додатковим механізмом захисту потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Проте, районним судом при призначенні покарання ОСОБА_6 указані вимоги закону не були взяті до уваги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, за домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 . До того ж, акти домашнього насильства обвинувачений вчиняв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Систематичні протиправні дії ОСОБА_6 призвели до виникнення у потерпілої ОСОБА_7 психічного розладу розладу адаптації з переважним порушенням інших емоцій, тобто, ознаки порушень невротичного рівня як психогенної реакції особистості, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №1144 (т.1 а.п.20-21).

За цих умов, враховуючи фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що в інтересах потерпілої щодо ОСОБА_6 слід застосувати обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, як про те просить прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Однак, такі обмежувальні заходи, як заборона перебувати в місці спільного проживання та заборона щодо будь-якого спілкування, які просить застосувати апелянт, не можуть бути застосовані до обвинуваченого.

Апеляційним переглядом справи встановлено, що разом із потерпілою ОСОБА_7 проживає неповнолітній син ОСОБА_6 , який знаходиться на його утриманні, та щодо якого домашнє насильство обвинувачений ніколи не вчиняв, а тому такі заходи унеможливлять спілкування батька із сином, чим значно порушать права обох.

Окрім цього, за показаннями потерпілої, після ухвалення вироку у цій справі ОСОБА_6 допомагає їй у господарстві та став на шлях виправлення, а з урахуванням її похилого віку, заборона обвинуваченому відвідувати її місце проживання значно ускладнить її побут, оскільки у господарстві їй більше нікому допомагати.

При цьому, застосування обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників щодо ОСОБА_6 строком на 3 місяці, апеляційний суд вважає доречним та необхідним, а тому апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, апеляційна вимога прокурора щодо скасування вироку з цих підстав у частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку суперечить положенням кримінального процесуального закону.

Згідно ч.1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Покладаючи на ОСОБА_6 додаткові обов`язки згідно ст.91-1 КК України, апеляційний суд не ухвалює рішення, передбачені вищевказаною статтею, а тому дане рішення приймається у формі ухвали.

За наведених обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 413, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України зміні.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404,405,409,413,418 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 за ст.126-1 КК України змінити.

Застосувати до ОСОБА_6 , відповідно до п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, строком на 3 місяці, поклавши на нього наступні обов`язки:

-направити ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) ОСОБА_10 , підпис) (ПІБ)

09.05.2024 року

(дата засвідчення копії)