УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою у кримінальному провадженні № 720 220 004 000 000 05 від 23.09.2022 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, адвокат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209, ч.3 ст. 212, ч.2 ст. 205-1, ч. ч.2 ст. 28 ч.1 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 клопотання старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки ОСОБА_6 про зміну підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу з застави на тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 09.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.212, ч.2 ст.205-1, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 330 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладено обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування; повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

14.06.2024 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про зміну ранішще повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч. 3 ст.212, ч.2 ст.205-1, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України.

У той же час, на думку ініціатора клопотання, оскільки ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру в тому числі за ч.3 ст.209 КК України, який відноситься до особливо тяжких злочинів, а отже застосований запобіжний захід у виді застави не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вчиненню з боку останнього дій з метою переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного детектив просив змінити заснований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави на тримання останнього під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання детектива, уважаючи його необґрунтованим, при цьому наголошували що підозрюваний в належний спосіб виконує усі покладенні на нього процесуальні обов`язки.

Слідчий суддя, заслухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступного висновку.

У силу ст.200 КПК України слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися з клопотанням про зміну запобіжного заходу у разі існування під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу обставин, про які слідчий не знав і не міг знати.

Таким чином, сторона обвинувачення має право звернутись з клопотанням про зміну обраного особі запобіжного заходу лише у разі встановлення обставин, що мають суттєве значення та не були відомі при ухваленні попереднього рішення.

Як зазначено детективом, підставою для ініціювання зміни запобіжного заходу є повідомлення про нову підозру, зокрема за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.209 КК України, а тому наявна значна ймовірність вчинення з боку підозрюваного дій з метою уникнення покарання за інкриміновані йому дії, тобто з метою переховування, незаконного впливу на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінальне правопорушення..

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК визначені такі ризики не процесуальної поведінки підозрюваного: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, приховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, інших підозрюваних; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що з наданих органом досудового розслідування матеріалів можна дійти висновку про причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому протиправних дій.

При цьому, вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у такому випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

На думку сторони обвинувачення, існують ризики щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, та інших учасників кримінального провадження, продовження злочинної діяльності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя приймає до уваги належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 на протязі усього періоду кримінального провадження, зокрема під час застосування до нього запобіжного заходу у виді застави. Тобто, підозрюваний, перебуваючи на свободі, мав можливість безперешкодно покинути місце проживання, однак до таких дій не вдавався, самостійно прибував до органу досудового розслідування та суду для участі у розгляді ряду клопотань в тому числі про зміну запобіжного заходу.

З наведеного витікає, що покладені на ОСОБА_5 рішеннями слідчих суддів обов`язки останній не порушував, що свідчить про належнуь процесуальну поведінку з боку підозрюваного та відсутність у останнього наміру переховуватись від органу досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя приймає до уваги позицію ЄСПЛ у рішенні «Луценко проти Украйни», у якому суд зазначив що затримання підозрюваного суперечило меті статті 5 Конвенції, тобто було свавільним та незаконним, оскільки наявність ризику втечі, що стала підставою для застосування національним судом обґрунтування тримання під вартою, була необґрунтована, тому що попередньо до заявника застосований більш м`який запобіжний захід і будь-яких скарг з боку слідчого щодо дотримання підозрюваним його умов не було.

Таким чином, за умови належного виконання особою своїх процесуальних обов`язків застосування до неї найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є порушенням статті 5 Конвенції.

Доказів того, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу слідчому судді не надано. Твердження з приводу існування такого ризику є лише припущеннями слідчого.

При цьому ризик переховування від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

З урахуванням того, що сторона обвинувачення не обґрунтувала та не довела свої припущення щодо можливого вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування та суду, або порушення ним покладених процесуальних обов`язків, слідчий суддя дійшов висновку, що наведене ініціатором клопотання не є підставою для зміни щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, а тому у задоволенні клопотання детектива належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 177, 193, 200, 201, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із застави на тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 02.07.2024 о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя: