УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024 Справа №607/8238/16-к Провадження №1-кп/607/553/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, під час розгляду об`єднаних кримінальних проваджень №0001143, №0003224, №0004043, стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

встановив:

Захисник ОСОБА_5 звернулась до суду із клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 . Обгрунтовуючи клопотання посилається на те, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 . Однією з підстав для задоволення клопотання прокурора було відсутність у обвинуваченого місця проживання. На даний час питання визначення місця проживання обвинуваченого вирішено, зокрема між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір оренди житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_6 на зазначений житловий будинок підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 . Крім того, ОСОБА_4 працював в фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 та за період роботи добросовісно виконував доручення та завдання, не порушував трудової дисципліни, що підтверджується виданою характеристикою. Вказані обставини характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 з позитивної сторони. Також зазначає, що з 2016 року ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень не вчиняв, а тому ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень не підтверджується. При цьому, свідки та потерпілі у даному кримінальному провадженні допитані, усі докази досліджено, а тому враховуючи стадію судового розгляду і ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, який визнає вину, відшкодував потерпілим матеріальну шкоду в повному обсязі, тому існують підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу заперечив, вважає його безпідставним.

Заслухавши доводи учасників, дослідивши заявлене клопотання та наявні матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

В порядку ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання. Суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 на два місяці.

Підставою для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 було існувати ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зі змісту ст. 176 КПК України слідує, що з метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення законодавиць визначає перелік запобіжних заходів від м`якшого до тяжчого, котрі можуть бути застосовані, зокрема: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до частини першої статті 183 Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність є також однією з засад кримінального провадження відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 КПК України і полягає в тому, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених Кодексом.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

В п. 74 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.04.2021 року Справа N 800/331/16 (800/13/16) значено, що відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Харченко проти України" та "Лабіта проти Італії", обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Згідно з пунктом 1 статті 52 Хартії основоположних прав Європейського Союзу 2000 року будь-яке обмеження прав і свобод, що визначаються цією хартією, повинне здійснюватися на підставі закону з повагою до сутності цих прав і свобод; застосовані за принципом пропорційності обмеження можуть бути встановлені тільки тоді, коли вони потрібні та відповідають цілям і загальним інтересам, визнаним Європейським Союзом, або потребі захистити права і свободи інших осіб.

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення, тобто особу, обвинувачену у правопорушенні, має бути звільнено до судового розгляду, якщо держава не доведе існування "відповідних і достатніх" підстав для подальшого тримання її під вартою.

Незважаючи на тяжкість санкцій статей обвинувачення, суд керується ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості, тому під час розгляду клопотання захисника про заміну запобіжного заходу обвинуваченому, судом береться до уваги можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на даний має постійне місце проживання, що підтверджується договором найму (оренди) квартири від 09 травня 2024 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , відповідно до якого останній приймає у тимчасове користування житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_6 на зазначений житловий будинок підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 .

В судовому засіданні не встановлено обставин, які свідчили би про наявність намірів обвинуваченого щодо ухилення його від суду та переховування.

Також суд враховує те, що з 2016 року ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень не вчиняв. При цьому, свідки та потерпілі у даному кримінальному провадженні допитані, докази досліджено, а тому враховуючи стадію судового розгляду і ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, який визнає вину, відшкодував потерпілим матеріальну шкоду в повному обсязі, наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Проаналізувавши наведене у сукупності приходжу до переконання, що стороною захисту наведено достатньо підстав, котрі свідчать, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого, запобігти наявним ризикам, можливо шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на ОСОБА_4 обов`язків: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за кожною вимогою; повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк два місяці.

Враховуючи наведене, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.ст.183, 194, 201, 331 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , задовільнити.

ОСОБА_4 змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 , на строк два місяці до 08 липня 2024 року.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за кожною вимогою;

-повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну місця проживання;

-здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

на строк два місяці до 08 липня 2024 року.

ОСОБА_4 негайно доставити до місця його проживання за адресою АДРЕСА_1 і звільнити з-під варти.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Строк дії ухвали закінчується 08 липня 2024 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 для виконання. Орган Національної поліції зобов`язаний невідкладно повідомити Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про виконання ухвали.

Копію ухвали вручити сторонам і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1