Справа № 521/4847/24
Пр-ня по справі № 1кп/521/1396/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

02 квітня 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000131 від 18.03.2024 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Нововасилівка, Врадіївського району, Миколаївської області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.

Розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку, проводився без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі ч. 2 ст. 381 КПК.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 , 17 березня 2023 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи на АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з мотивів особистої неприязні до неповнолітнього ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 умисно наніс один удар правою рукою зжатою в кулак в область обличчя потерпілому ОСОБА_4 , після якого останній впав на землю, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови лобної, виличної ділянок ліворуч, синця у лівій вилично-скроневій ділянці та садна правої кисті, які мали незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

2.Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

2.1.Судом розглянутий обвинувальний акт у спрощеному провадженні, без дослідження доказів обставин кримінального проступку, оскільки учасники судового провадження (обвинувачений (підозрюваний), його захисник) не оспорювали встановлені під час дізнання обставини.

2.2.Підозрюваний (обвинувачений) подав заяву щодо визнання своєї вини, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

2.3.Захисник адвокат ОСОБА_5 , у вказаній заяві обвинуваченого, підтвердила добровільність подання такої заяви про визнання вини, згоди із встановленими обставинами та розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за їх відсутності.

2.4.Неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 , за. участі його законного представника ОСОБА_6 також подав заяву про відсутність будь-яких заперечень проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні.

2.5.Враховуючи викладені обставини, прокурор на підставі ч. 1 ст. 302 КПК надіслав до суду обвинувальний акт в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

2.6.Обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені судом у формулюванні обвинувачення.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття.

3.2.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

4.2.Оскільки, суд розглянув обвинувальний акт у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, докази що характеризують особу обвинуваченого наявні в розпорядженні суду досить мінімальні за своїм змістом.

4.3.Так, обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікарів КУ ООМЦПЗ /м. Одеса, вул. Бреуса, 26/2/ та Одеського обласного центру психічного здоров`я ОМР / АДРЕСА_3 , як особа яка страждає будь-якими захворюваннями психічного характеру не значиться.

4.4.Відомості про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності прокурором суду також не надано.

4.5.Обговорюючи питання виду та строку покарання, суд зважає на наступні обставини. Так, правопорушення вчинено у громадському місці, на вулиці, у світлу пору доби, неподалік від магазину, тобто місця скупчення громадян. Такі дії свідчать про зухвалість та зневажливе ставлення як до інших громадян так і до встановлених у суспільстві правил. Не тільки заборони закону не впливають на особистість обвинуваченого, але й загально людські правила поведінки.

4.6.Суд вважає, оцінюючи надані матеріали провадження і докази подій правопорушення, що ОСОБА_3 за своїми якостями має дуже мінімальний розвиток особистості. Він не має розуміння честі та совісті, що стосуються відомих загальнолюдських чеснот, такі риси або властивості людини йому взагалі не притаманні.

4.7.Суд вважає, що фактичні обставини свідчать про те, що вказаний проступок ОСОБА_3 вчинений з прямим умислом, коли він очевидно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, зупиняючи неповнолітнього потерпілого та наносячи йому удар рукою. Він також передбачав і суспільно небезпечні наслідки від таких, дій, оскільки вольова ознака його дій виразилась у бажанні завдати фізичний біль особі та показати свою уявну перевагу у фізичній силі. Настання наслідків у вигляді отримання особою тілесних ушкоджень, безумовно було для ОСОБА_3 відповідною метою, а тому і невід`ємною частиною волі особи у вигляді бажання.

4.8.Суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статей, зв`язане з громадськими роботами. Таке покарання буде відповідати, як особистості обвинуваченого так і обставинам правопорушення. Інші більш м`які види покарань не забезпечать виховної ролі особистості. Окрім того, обвинувачений не заслуговує на більш м`які види покарань. Суспільно-корисні роботи, очевидно позитивно вплинуть на обвинуваченого та його мислення і можливо призведуть до думки, що нанесення тілесних ушкоджень іншій особі є соціальним злом, яке загалом призводить до шкоди всьому суспільству, оскільки в тому числі нівелює встановлений у суспільстві порядок і спокій громадян.

4.9.Обмежень, які встановлені в ч. 3 ст. 56 КК, для не можливості призначення покарання у вигляді громадських робіт, особистість ОСОБА_3 не містить. Так, матеріали провадження надані суду, не містять відомостей, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю першої або другої групи; він не є особою пенсійного віку, оскільки знаходиться у віці 19 років; а також не є військовослужбовцем строкової служби.

4.10.Строк відповідного покарання повинен бути визначений з урахуванням як особистості обвинуваченого так і обставин правопорушення. У даному випадку наявність обставини яка пом`якшує покарання, відсутність судимостей за вчинення правопорушень, свідчить про можливість призначення строку громадських робіт в межах санкції статті у вигляді двохсот годин.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1.Речові докази DVD диск із фрагментом відеозапису з камери зовнішнього спостереження, яка розташована на фасаді будинку АДРЕСА_2 за 17.03.2024 року, відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 100 КПК підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження.

5.2.Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили, враховуючи вид покарання не обирати.

5.3.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК та призначити йому покарання, у вигляді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

1.2.Початок строку відбування покарання обвинуваченому у вигляді громадських робіт обчислювати з моменту набрання законної сили вироком суду.

1.3.До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

1.4.Речові докази по провадженню: DVD диск із фрагментом відеозапису з камери зовнішнього спостереження, яка розташована на фасаді будинку АДРЕСА_2 за 17.03.2024 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

1.5.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

1.6.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.7.Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

1.8.Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

С У Д Д Я: ОСОБА_1