Дата документу 23.04.2024 Справа № 331/3241/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/3241/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/580/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, розлученого, який не має на утриманні малолітніх дітей, має базову середню освіту, офіційно не працевлаштований, місця реєстрації не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13 лютого 2008 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-18 червня 2010 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70, ч.2 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2008 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

-10 травня 2011 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 18 червня 2010 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

-10 березня 2015 року Орджонікідзевським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

-03 березня 2017 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

-31 січня 2020 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 03 березня 2017 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

-14 січня 2021 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ч.4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Василівського районного суду Запорізької області від 31 січня 2020 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки (зараховано строк з 09 грудня 2019 року по 31 січня 2021 року, звільнений за відбуттям покарання 09 грудня 2021 року),

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.4 ст. 186, ч.1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції,

захисника-адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 27 грудня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та виправдано у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Визнано ОСОБА_6 винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 186 КК України, та призначено покарання:

- за ч.1 ст. 309 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців;

- за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 18 листопада 2022 року з дати фактичного затримання.

На підставі ст.72 КК України зараховано у строк покарання, призначеного ОСОБА_6 попереднє ув`язнення з 18 листопада 2022 року по дату набрання даним вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні № СЕ-19/108-22/9697-НЗПРАП від 23 серпня 2022 року, № СЕ-19/108-22/10439-НЗПРАП від 12 вересня 2022 року, № СЕ-19/108-22/10937-НЗПРАП від 22 вересня 2022 року, № СЕ-19/108-22/13003-НЗПРАП від 28 жовтня 2022 року, у розмірі 3020 (три тисячі двадцять) гривень 48 копійок.

Витрати на проведення судових експертиз №СЕ-19/108-22/13279-БЛ від 07 листопада 2022 року №СЕ-19/108-22/13193-ВТХ від 17 лютого 2023 року на загальну суму 2642,92 грн (дві тисячі шістсот сорок дві) віднести за рахунок держави.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що потерпілий під час судового розгляду неодноразово змінював свої показання, що було обумовлено здійсненням на нього впливу зі сторони обвинувачення. На жодній з камер відеоспостереження не зафіксовано обвинуваченого, проте сторона обвинувачення безпідставно вказує на те, що на них зафіксований саме він. Не були допитані свідки, які могли б підтвердити непричетність обвинуваченого до скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України. Таким чином, обвинувачений вказує на свою непричетність до вчинення вищезазначеного злочину. Крім того, обвинувачений просить врахувати те, що він є волонтером та на момент вторгнення рф приносив користь державі, а також є переселенцем з м. Дніпрорудне та сам потребує допомоги, оскільки має певне захворювання.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений зазначає доводи аналогічні викладеним вище, та, окрім цього, додатково звертає увагу на порушення, які були допущені під час проведення такої слідчої дії як впізнання за участю потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду змінити в частині визнання винним обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.186 КК України, кваліфікувати дії ОСОБА_6 в цій частині за ч.4 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням 3 роки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що докази, надані стороною обвинувачення, в своїй сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не містять таких фактичних даних, які доводять наявність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Так, за епізодом від 15 листопада 2022 року суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Водночас, ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, вказав, що фактичні обставини не відповідають тому, як вони викладені у обвинувальному акті.

У судовому засіданні стороною обвинувачення не були наданні докази того, що ОСОБА_6 відкрито заволодів чужим майном. Ніхто не бачив, що він брав телефон. А підтвердити те, чи чув ОСОБА_6 , що потерпілий кричить про крадіжку телефону, чи ні, може лише ОСОБА_6 , а останній пояснив, що не чув і був впевнений, що забрав залишений потерпілим на лавці телефон.

Отже, висновки суду у цій частині не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

На підставі наведеного, стороною обвинувачення не доведений склад злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та винність ОСОБА_6 у скоєнні цього злочину. Дії ОСОБА_6 мають бути кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України.

В запереченнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що у судовому засіданні судом при дослідженні доказів сторони обвинувачення по справі досліджено відеозапис із місця події та встановлено, що обвинувачений деякий час розмовляв із потерпілим та іншими неповнолітніми, які були разом із ним, а потім, у їх присутності почав швидко йти у інший бік, а потім почав бігти, у той час як діти криком вимагають віддати телефон. Події, зафіксовані на відеозаписі, відповідають показанням, які були надані неповнолітнім потерпілим ОСОБА_9 у судовому засіданні.

У своїх поясненнях обвинувачений підтвердив, що розумів, що телефон належить потерпілому і саме тому почав швидко йти у інший бік, а потім бігти.

Переглядом відеозапису NVR ch 1 main 15113116, на якому зафіксовано як обвинувачений біжить по вулиці Академіка Амосова у той час як потерпілий кричить про крадіжку телефону спростовують пояснення ОСОБА_6 про те, що він не чув, як у нього вимагали повернути мобільний телефон.

Більш того, із переглянутого відеозапису NVR_ch3_main_15113050 спростовуються пояснення обвинуваченого про те, що під час заволодіння телефоном, потерпілий та його брати знаходилися за зупинкою, а тому не могли бачити як він заволодів телефоном.

Отже, дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджується, що ОСОБА_6 відкрито заволодів телефоном потерпілого та усвідомлював, що телефон належить саме потерпілому. Також, ОСОБА_6 об`єктивно мав чути вимогу потерпілого щодо повернення викраденого майна.

Досліджені докази спростовують пояснення обвинуваченого про те, що він заволодів загубленим майном, яке нікому не належить та був впевнений, що за його діями ніхто не спостерігає.

Таким чином, судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Таким чином, підстави для скасування вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 27 грудня 2023 року із підстав, зазначених обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником - адвокатом ОСОБА_8 в апеляційних скаргах - відсутні.

Тому, прокурор вважає, що суд врахував усі обставини, які впливають на вирішення питання про винуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вироком суду, формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом доведеним.

1.1 20 серпня 2022 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, для особистого вживання, без мети збуту, будучи у стані наркотичного сп`яніння, перебуваючи у дворі будинку по АДРЕСА_2 , незаконно придбав шляхом присвоєння знайденого в пачці з-під цигарок один зіп-пакет, перемотаний ізолентною стрічкою червоного кольору, в якому містилася кристалічна речовина білого кольору. Вказаний зіп-пакет ОСОБА_6 поклав до лівої нагрудної кишені своєї футболки та, розуміючи, що дана речовина, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, став незаконно зберігати її при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання психотропної речовини для особистого вживання, без мети збуту, діючи умисно, ОСОБА_6 продовжив знаходитись у дворі біля будинку по АДРЕСА_2 , при цьому він увесь цей час зберігав у лівій кишені своєї футболки дану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, до того часу, як того ж дня, приблизно о 11 годині 30 хвилин біля будинку АДРЕСА_2 вищевказаний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору було виявлено в нього працівниками поліції та вилучено.

Згідно з висновком судово-хімічної експертизи №СЕ-19/108-22/9697-НЗПРАП від 23 серпня 2022 року встановлено, що у складі вказаної кристалічної речовини білого кольору міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої складає 0,274 г, в перерахунку на основу.

1.2 03 вересня 2022 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, для особистого вживання, без мети збуту, перебуваючи біля будинку по АДРЕСА_3 , незаконно придбав шляхом присвоєння знайденого на землі під деревом один зіп-пакет, в якому містилася порошкоподібна речовина білого кольору. Вказаний зіп-пакет ОСОБА_6 поклав до правої кишені своїх шортів та, розуміючи, що дана речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, став незаконно зберігати її при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання психотропної речовини для особистого вживання, без мети збуту, діючи умисно, ОСОБА_6 продовжив перебувати біля будинку по АДРЕСА_3 , при цьому він увесь цей час зберігав у правій кишені своїх шортів дану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, до того часу, як того ж дня, приблизно о 15 годині 04 хвилин біля будинку АДРЕСА_3 вищевказаний зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору було виявлено в нього працівниками поліції та вилучено.

Згідно з висновком судово-хімічної експертизи № СЕ-19/108-22/10439-НЗПРАП від 12 вересня 2022 року наданий на дослідження порошок білого кольору всередині зіп-пакета містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої склала 0,5616 г ( в перерахунку на основу).

1.3 10 вересня 2022 року приблизно о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, для особистого вживання, без мети збуту, незаконно придбав у незнайомого раніше чоловіка на ім`я ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 один паперовий згорток, в якому містилася речовина сіро-зеленого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, а саме канабісом. Вказаний паперовий згорток ОСОБА_6 поклав до правої кишені своєї жилетки та, розуміючи, що дана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, став незаконно зберігати її при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання наркотичного засобу для особистого вживання, без мети збуту, діючи умисно, ОСОБА_6 залишив АДРЕСА_4 та направився в Олександрівський район м. Запоріжжя, а саме на вул. Благовіщенську, при цьому він увесь цей час зберігав у правій кишені своєї жилетки паперовий згорток з рослинною речовиною сіро-зеленого кольору, до того часу, як того ж дня, об 11 годині 01 хвилина біля будинку АДРЕСА_3 вищевказаний паперовий згорток з рослинною речовиною сіро-зеленого кольору було виявлено в нього працівниками поліції та вилучено.

Згідно з висновком судово-хімічної експертизи №СЕ-19/108-22/10937-НЗПРАП від 22 вересня 2022 року, наданий на дослідження матеріал рослинного походження сіро-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 7,512 г.

1.4 24 жовтня 2022 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, для особистого вживання, без мети збуту, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , незаконно придбав шляхом присвоєння знайденого один полімерний зіп-пакет, всередині якого містилась порошкоподібна речовина блакитного кольору, а також один полімерний зіп-пакет, всередині якого містились таблетки блакитного кольору, які містять у собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, а саме МДМА. Вказані зіп-пакети ОСОБА_6 сховав у праву кишеню своєї куртки та розуміючи, що дана речовина є особливо небезпечною психотропною речовина, обіг якої заборонено, став незаконно її зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання психотропної речовини для особистого вживання, без мети збуту, діючи умисно, ОСОБА_6 продовжив перебувати біля будинку АДРЕСА_2 , при цьому він увесь цей час зберігав при собі вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, до того часу, доки того ж дня о 15 годині 10 хвилин біля будинку АДРЕСА_2 вищевказані зіп-пакети, всередині яких містились порошкоподібна речовина та таблетки блакитного кольору, було виявлено в нього працівниками поліції та вилучено.

Згідно з висновком судово-хімічної експертизи № СЕ-19/108-22/13003-НЗПРАП від 28 жовтня 2022 року, надані на дослідження порошкоподібна речовина блакитного кольору та фрагменти таблетки блакитного кольору містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено а саме: 3,4-МЕТИЛЕНДІОКСИМЕТАМФЕТАМІН (МДМА), загальна маса якої складає 0,349 г ( в перерахунку на основу).

Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за епізодами від 20 серпня 2022 року, від 03 вересня 2022 року, 24 жовтня 2022 року за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за епізодами від 10 вересня 2022 року за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

В умовах воєнного сану згідно з Указом Президента України №64/2022 від 2 лютого 2022 року, 15 листопада 2022 приблизно о 11 годині 20 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, знаходячись біля ЗМТ «Госпіталь», яка розташована навпроти вул. 2 по вул. Поштова в м. Запоріжжя підійшов о неповнолітнього ОСОБА_9 та шляхом ривку, відкрито викрав з його правої руки мобільний телефон «REALME RMX 3263» в корпусі чорного кольору, вартість якого становить 5899 грн, тим самим спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_11 на вказану суму.

Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину з викраденим майном та розпорядився на власний розсуд.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_6 при невстановлених слідством обставинах, у невстановлений час та місці, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та носіння боєприпасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу придбав у невстановленої під час досудового слідства особи, боєприпаси та вибухову речовину, а саме:

- 90 металевих предметів, зовні схожих на патрони калібру 5,45 мм, які згідно висновку експерта є боєприпасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, промислового виробництва СРСР, та придатними до стрільби;

- металевий предмет, зовні схожий на корпус гранати Ф-1 з вкрученою холостою пробкою, який згідно висновку експерта є корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини нормальної потужності тротил, масою 50-56 г, заряд якої придатний для здійснення вибуху та руйнування корпусу з утворенням характерних осколків, при наявності засобу підриву ( ініціювання вибуху) або при утворенні необхідних для цього умов, після чого 01 листопада 2011 року, приблизно о 14 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно та незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігаючи при собі, порушуючи «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, ніс у поліетиленовому пакеті, який тримав у руці, боєприпаси та вибухові речовини в невстановлене в ході досудового слідства місце, але біля будинку АДРЕСА_4 був зупинений працівниками поліції, після чого у ОСОБА_6 під час поверхневої перевірки бойові вищевказані боєприпаси та вибухова речовина були виявлені та вилучені під час огляду місця події.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України як придбання, зберігання та носіння бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та захисника, які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.309, ч.4 ст.186 КК України, а також визнав невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та виправдав у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.309 КК України, а також щодо недоведеності вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за цими статтями в апеляційних скаргах не оспорюється, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи сторони обвинувачення, викладені в апеляційних скаргах, щодо визнання винуватим обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.186 КК України, колегія суддів звертає увагу на таке.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення не визнав, суду пояснив, що йшов до свого знайомого додому, якого вдома не було. Побачив компанію із трьох хлопців років 16 на зупинці громадського транспорту (недалеко від військового госпіталю), підійшов до них та почав спілкуватися. Через деякий час спілкувався лише із потерпілим (у нього була поламана нога). Попросив у потерпілого мобільний телефон, щоб знайти «закладки». Після ОСОБА_6 віддав хлопцю мобільний телефон, який останній поклав на лавку. Потім вони почали розмовляти про військові шеврони, і обвинувачений запропонував потерпілому подарувати шеврони, однак для цього необхідно було піти до нього додому. Вони разом піднялися і пішли по вулиці, трохи нижче від зупинки у бік проспекту. Після того, як вони відійшли від зупинки, ОСОБА_6 побачив, що телефон залишився на лавці, сказавши потерпілому, що зараз повернеться, пішов до зупинки, забрав телефон та побіг у інший бік. Чи йому щось кричали, він не чув. Телефон віддав своїй знайомій для зберігання.

На запитання захисника вказав, що ніхто не бачив, що він брав телефон. Вважає, що нічого протиправного не зробив, просто взяв річ, яка лежала без нагляду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_6 вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, при викладених у вироку суду обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема розповів, що не пам`ятає у який день, у денний час доби, він сидів на зупинці громадського транспорту біля військового шпиталю разом із своїми двоюрідними братами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . На той момент у ОСОБА_9 була зламана нога та він користувався милицями. До них підійшов чоловік (після дізнався його прізвище « ОСОБА_14 ») та розпочав розмову. Потім чоловік вказав, що в нього вдома є шеврони військові та запросив їх подивитись, та пограти в ігри. Перелякавшись, ОСОБА_9 відсів та дістав мобільний телефон, почав грати. В цей момент ОСОБА_6 вихопив мобільний телефон з рук ОСОБА_9 та побіг через дорогу вниз по вулиці. На вулиці перебували знайомі ОСОБА_9 таксисти, яким ОСОБА_9 крикнув про допомогу, після чого вони почали наздоганяти чоловіка. Самому чоловіку ОСОБА_9 не кричав, бо перебував у ступорі. Мобільний телефон ОСОБА_9 купила мама за місяць до того, моделі «REAL S21». Будь-яких тілесних пошкоджень обвинувачений йому не наносив. На уточнююче питання суду, ОСОБА_9 повідомив, що саме він в протоколі пред`явлення особи для впізнання розписувався під фотознімком ОСОБА_6 , адже його запам`ятав та впізнав.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказала, що мобільний телефон вона купила сину приблизно за 5900 гривень за місяць до події. Її син пішов гуляти в район військового шпиталю, бо там перебували його знайомі військові та таксисти. Він із двоюрідними братами сидів на зупинці громадського транспорту, адже був на милицях. Час від часу мати йому телефонувала та питала як він. Через деякий час син почав не брати слухавку та ОСОБА_11 почала нервувати. Через 20 хвилин син сам передзвонив з іншого телефону та повідомив, що в нього вкрали мобільний телефон, після чого він зазначив, що буде телефонувати в поліцію.

Суд першої інстанції також дослідив такі документи:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001083 від 15 листопада 2022 року;

- доручення начальника слідчого відділу Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 про проведення досудового розслідування від 15 листопада 2022 року;

- повідомлення слідчого СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_16 від 15 листопада 2022 року про початок досудового розслідування;

- постанову начальника слідчого відділу Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 від 15 листопада 2022 року про створення слідчої групи;

- постанову заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_17 від 15 листопада 2022 року про призначення групи прокурорів;

- копію електронного рапорту про повідомлення зі служби «102» про те, що 15 листопада 2022 року об 11-36 годині за адресою АДРЕСА_5 десять хвилин тому навпроти військового шпиталю наркоман вихопив у хлопчика телефон РеалМі 21 темно-синього кольору та побіг в напрямку Автовокзалу;

- протокол огляду місця події від 15 листопада 2022 року разом із фототаблицею, згідно з яким слідчий СВ відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_16 , за участю криміналіста ОСОБА_18 оглянув відкриту ділянку місцевості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 . Оглянуто ділянку, розташовану на зупинці громадського транспорту маршрутного таксі №2 за напрямком руху в бік ЗГТ «Базарна». Зупинка розташована біля проїзної частини вул. Поштової з одного боку, з другого АДРЕСА_7 . На стіні будинку АДРЕСА_8 , розташований військовий госпіталь, КПП якого розташовано на відстані близько 30 метрів від зупинки, та на будівлі КПП - напис «відеоспостереження»;

- заяву Сейт- ОСОБА_19 , який добровільно віддав співробітникам поліції мобільний телефон REALme C21-V чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який він купив 15 листопада 2022 року у невідомої жінки;

- протокол огляду речі від 18 листопада 2022 року (разом із фототаблицею як додаток), відповідно до якого старшим слідчим СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 проведено огляд мобільного телефону марки «REALME RMX3263» моделі C21-Y чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , 3GB 32 GB, потерпіла ОСОБА_11 , оглянувши мобільний телефон, вказала, що це саме той мобільний телефон, який вона купила 19 вересня 2022 року в магазині ТОВ «Дієса» своєму синові за 5899 грн, та на який в неї є всі документи разом із чеком про покупку, які в подальшому долучила до матеріалів кримінального провадження;

- свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 13 травня 2009 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції України, відповідно до якого батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 17 листопада 2022 року, проведений старшим слідчим Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 за участю понятих, пред`явлено ОСОБА_9 для впізнання фотографії чоловіків. ОСОБА_9 поставив свій підпис під фотознімком №3, та вказав, що впізнає чоловіка який 15 листопада 2022 року вихопив у нього мобільний телефон,за обличчям, очима, бородою світло-рудого кольору, статурою та за віком. Відповідно до довідки до протоколу, на фотознімку №3 зображений ОСОБА_6 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 листопада 2022 року, проведений старшим слідчим Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 за участю понятих, пред`явлено ОСОБА_12 для впізнання фотознімки чоловіків. ОСОБА_12 поставив свій підпис під фотознімком №4, та вказав, що впізнає чоловіка, який 15 листопада 2022 року вихопив у ОСОБА_9 мобільний телефон, за обличчям, очима, бородою світло-рудого кольору, статурою та за віком. Відповідно до довідки до протоколу, на фотознімку №4 зображений ОСОБА_6 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 листопада 2022 року, проведений старшим слідчим Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 за участю понятих, пред`явлено ОСОБА_13 для впізнання фотознімки чоловіків, ОСОБА_13 поставив свій підпис під фотознімком №1, та вказав, що впізнає чоловіка, який 15 листопада 2022 року вихопив у ОСОБА_9 мобільний телефон, за обличчям, бороді на підборідді світло-рудого кольору. Відповідно до довідки до протоколу, на фотознімку №1 зображений ОСОБА_6 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 листопада 2022 року, проведений старшим слідчим Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 за участю понятих, пред`явлено ОСОБА_23 для впізнання чоловіка на ім`я ОСОБА_24 , який продав їй мобільний телефон. ОСОБА_23 поставила свій підпис під фотознімком №2, та вказала, що впізнає чоловіка за обличчям, бороді волоссям світло-рудого кольору. Відповідно до довідки до протоколу, на фотознімку №2 зображений ОСОБА_6 ;

- протокол огляду речі від 17 листопада 2022 року, згідно з яким старший слідчий СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 оглянула DVD-R диск, на якому містяться файли з камер відеоспостереження. Судом оглянуто диск а встановлено, що на диску містяться 5 відеофайлів. На відеозаписі «NVR_ch1_main_1436_3116» міститься запис з камер відеоспостереження, які встановлені на КПП військового шпиталю. Об 11:23:52 годині видно, як людина схожа на ОСОБА_6 ( куртка зеленого, блакитного та білого кольорів, темні спортивні штани та капюшон на голові) пробігає біля будинків навпроти КПП шпиталю та звертає за кут дому. В цей час чутно крик дитини (мовою оригіналу) : «Отдай телефон, телефон украли». Відеозаписом «NVR_ch3_main_1434_3050» зафіковано як людина, яка схожа на обвинуваченого йде поміж шин до зупинки громадського транспорту, яка розташована посередині двох проїжджих частин. Далі, деякий час знаходиться на зупинці разом із дітьми. Об 11:23:37 годині видно, як людина, схожа на ОСОБА_6 спочатку пришвидшеним кроком, а потім бігом починає рух в протилежну сторону від зупинки, перебігає проїжджу частину та біжить поміж приватних будинків. Чутно крик дитини, що вкрали телефон, а після діти починають бігти за чоловіком. На відеозаписах NVR_ch4_main_1408_3034, NVR_ch9_main_1430_3111 зафіксовані ті ж події, однак під іншим кутом.

Вказані відеозаписи переглянуті у судовому засіданні суду першої інстанції. Обвинувачений не заперечував, що це він із потерпілим на відеозаписі.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що докази сторони обвинувачення, вказані вище, у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 вищевказаного правопорушення та, водночас спростовують версію сторони захисту щодо наявності в діях обвинуваченого іншого кримінального правопорушення - передбаченого статтею 185 КК України.

Так, чинний Кримінальний кодекс України визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна. Натомість грабіж відповідно до ст.186 цього Кодексу це відкрите викрадення чужого майна. Тобто ці склади злочинів відрізняються за способом їх вчинення.

Крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення. Грабіж як і крадіжка вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном. Якщо особа, яка протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину.

Розрізняючи крадіжку та грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

Як зазначив потерпілий ОСОБА_9 , у денний час доби, він сидів на зупинці громадського транспорту біля військового шпиталю разом із своїми двоюрідними братами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . На той момент у ОСОБА_9 була зламана нога та він користувався милицями. До них підійшов чоловік (після дізнався його прізвище « ОСОБА_14 ») та розпочав розмову. Потім чоловік вказав, що в нього вдома є шеврони військові та запросив їх подивитись, та пограти в ігри. Перелякавшись, ОСОБА_9 відсів та дістав мобільний телефон, почав грати. В цей момент ОСОБА_6 вихопив мобільний телефон з рук ОСОБА_9 та побіг через дорогу вниз по вулиці. На вулиці перебували знайомі ОСОБА_9 таксисти, яким ОСОБА_9 крикнув про допомогу, після чого вони почали наздоганяти чоловіка. Самому чоловіку ОСОБА_9 не кричав, бо перебував у ступорі.

Отже, з показань потерпілого убачається, що обвинувачений вихопив мобільний телефон з його рук та побіг через дорогу вниз по вулиці, а потерпілий, в свою чергу, розуміючи, що останній незаконно відкрито заволодів його майном, почав кричати знайомим для того, щоб вони допомогли його наздогнати злочинця.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 17 листопада 2022 року, проведений старшим слідчим Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 за участю понятих, потерпілий ОСОБА_9 поставив свій підпис під фотознімком №3, та вказав, що впізнає чоловіка, який 15 листопада 2022 року вихопив у нього мобільний телефон,за обличчям, очима, бородою світло-рудого кольору, статурою та за віком. Відповідно до довідки до протоколу, на фотознімку №3 зображений ОСОБА_6 .

Крім потерпілого, згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 листопада 2022 року, ОСОБА_12 поставив свій підпис під фотознімком №4, та вказав, що впізнає чоловіка, який 15 листопада 2022 року вихопив у ОСОБА_9 мобільний телефон, за обличчям, очима, бородою світло-рудого кольору, статурою та за віком. Відповідно до довідки до протоколу, на фотознімку №4 зображений ОСОБА_6 , а також ОСОБА_13 поставив свій підпис під фотознімком №1, та вказав, що впізнає чоловіка, який 15 листопада 2022 року вихопив у ОСОБА_9 мобільний телефон, за обличчям, бороді на підборідді світло-рудого кольору. Відповідно до довідки до протоколу, на фотознімку №1 зображений ОСОБА_6 .

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 листопада 2022 року, проведений старшим слідчим Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 за участю понятих, убачається, що ОСОБА_23 впізнала чоловіка на ім`я ОСОБА_24 , який продав їй мобільний телефон на фото № НОМЕР_4 , та вказала, що впізнає чоловіка за обличчям, бороді волоссям світло-рудого кольору. Відповідно до довідки до протоколу, на фотознімку №2 зображений ОСОБА_6 .

В свою чергу, зі змісту заяви ОСОБА_25 убачається, що останній добровільно віддав співробітникам поліції мобільний телефон REALme C21-V чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який він купив 15 листопада 2022 року у невідомої жінки.

У подальшому, відповідно до протоколу огляду речі від 18 листопада 2022 року (разом із фототаблицею як додаток), старшим слідчим СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 проведено огляд мобільного телефону марки «REALME RMX3263» моделі C21-Y чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , 3GB 32 GB, та потерпіла ОСОБА_11 , оглянувши мобільний телефон, вказала, що це саме той мобільний телефон, який вона купила 19 вересня 2022 року в магазині ТОВ «Дієса» своєму синові за 5899 грн, та на який в неї є всі документи разом із чеком про покупку, які в подальшому долучила до матеріалів кримінального провадження.

Зазначене узгоджується з відомостями з копії електронного рапорту про повідомлення зі служби «102» про те, що 15 листопада 2022 року об 11-36 годині за адресою АДРЕСА_5 десять хвилин тому навпроти військового шпиталю наркоман вихопив у хлопчика телефон РеалМі 21 темно-синього кольору та побіг в напрямку Автовокзалу.

Згідно з протоколом огляду речі від 17 листопада 2022 року, старший слідчий СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 оглянула DVD-R диск, на якому містяться файли з камер відеоспостереження. Судом було оглянуто диск та встановлено, що на диску містяться 5 відеофайлів. На відеозаписі «NVR_ch1_main_1436_3116» міститься запис з камер відеоспостереження, які встановлені на КПП військового шпиталю. Об 11:23:52 годині видно, як людина схожа на ОСОБА_6 ( куртка зеленого, блакитного та білого кольорів, темні спортивні штани та капюшон на голові) пробігає біля будинків навпроти КПП шпиталю та звертає за кут дому. В цей час чутно крик дитини, мовою оригіналу: «Отдай телефон, телефон украли». Відеозаписом «NVR_ch3_main_1434_3050» зафіксовано як людина, яка схожа на обвинуваченого, йде поміж шин до зупинки громадського транспорту, яка розташована посередині двох проїжджих частин. Далі, деякий час знаходиться на зупинці разом із дітьми. Об 11:23:37 годині видно, як людина, схожа на ОСОБА_6 , спочатку пришвидшеним кроком, а потім бігом починає рух в протилежну сторону від зупинки, перебігає проїжджу частину та біжить поміж приватних будинків. Чутно крик дитини, що вкрали телефон, а після діти починають бігти за чоловіком. На відеозаписах NVR_ch4_main_1408_3034, NVR_ch9_main_1430_3111 зафіксовані ті ж події, однак під іншим кутом.

Таким чином, із вищенаведеного убачається, що ОСОБА_6 відкрито заволодів майном, а саме мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_9 , при цьому він усвідомлював, що телефон належить саме потерпілому, а тому суд вірно кваліфікував його дії за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини провадження, надав правильну оцінку всім наданим сторонами доказам.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції фактичним обставинам провадження відповідають та ґрунтуються на досліджених судом безпосередньо доказах, які є належними, допустимими та достатніми для прийняття відповідного рішення.

Доводи обвинуваченого про те, що на жодній з камер відеоспостереження його не зафіксовано, проте сторона обвинувачення безпідставно вказує на те, що на них зафіксований саме він, є безпідставними, оскільки, як зазначив у вироку суд, вказані відеозаписи були переглянуті у судовому засіданні суду першої інстанції, при цьому, обвинувачений не заперечував, що це він із потерпілим на відеозаписі. Крім того, у колегії суддів не виникає сумнівів стосовно того, що на вказаному відеозаписі зафіксований саме обвинувачений, виходячи з сукупності досліджених доказів у провадженні.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, особи винного. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, судом визнано рецидив злочину.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту не убачає, оскільки доводи, викладені в цих скаргах, правильності висновків суду не спростовують.

Суд перевірив та надав у вироку відповіді на всі доводи сторони захисту, при цьому навів обґрунтування, чому прийняв одні докази та відкинув інші.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 27 грудня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та виправдано у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, та водночас визнано ОСОБА_6 винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4