Справа № 344/3044/24
Провадження № 11-сс/4808/69/24
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2024 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участю скаржника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді від 21 лютого 2024 року.

Вказує, що в нежилі санітарно - технічні приміщення, що належать їй, поселились чужі люди, які не належать до сім`ї ОСОБА_8 , мають намір привласнити вказані приміщення, погодяться з нею грубо, конфліктують.

Зазначає, що будь-яких договорів завірених нотаріусом з вказаними людьми не укладали.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 21 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 про бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що ОСОБА_7 звернулась із скаргою у якій просила зобов`язати внести Івано-Франківський РУП відомості до ЄРДР за фактом відчуження частини жилого одноквартирного будинку АДРЕСА_1 згідно договору найму та ордеру, а саме; нежилі підсобні приміщення - названо жилими квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 без рішення суду про їх відчуження.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що перевіряючи наявність підстав для зобов`язання уповноважених осіб внести відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР за заявою від 15 грудня 2023 року слідчий суддя зазначає, що інформації, яка викладена ОСОБА_7 у заяві щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, не достатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування.

Викладена в заяві інформація щодо вчинення кримінальних правопорушень не підтверджена жодними конкретними доводами та відомостями, а матеріали скарги не містять відповідного підтвердження події вчинення кримінального правопорушення. Тільки твердження скаржниці про вчинення кримінального правопорушення, що не може свідчити про те, що існує ймовірність вчинення такого і що описані в заяві факти потребують перевірки засобами кримінального процесу та спростовується наведеними рішеннями суду.

Відтак, на переконання слідчого судді, наведених заявницею у поданій нею заяві про вчинення кримінального правопорушення відомостей недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, які певним чином мають бути зафіксовані та істинність яких може бути перевірена. При цьому, належних доводів про наявність саме кримінального правопорушення щодо відчуження, переобладнання підсобних приміщень не наведено; як і не наведено в чому саме полягали незаконність дії щодо такого відчуження, переобладнання.

Під час апеляційного розгляду:

- скаржниця ОСОБА_7 просила скасувати ухвалу слідчого судді, вважає її незаконною та необґрунтованою;

Прокурор, будучи належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду, не з`явилися в судове засідання апеляційного суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали скарги, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ висловлює сталу позицію, вказуючи у своїх рішеннях на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Ніконенко проти України» від 14 листопада 2013 року, п. 44, «Мута проти України» від 31 липня 2012 року, п. 61, «Карабет та інші проти України» від 17 січня 2013 року, п. 259).

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульований, зокрема, Положенням про його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. пп. 4, 5 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Ця вимога передбачена і п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Склад кримінального правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення конкретного кримінального правопорушення, а не із повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Дійсно, повноваження особи, яка вносить відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, проведення перевірки обставин, оскільки вони здійснюються в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Проте, відповідна уповноважена особа, ознайомившись зі змістом заяви чи повідомлення, має встановити обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, які вносяться до реєстру.

В межах оскарження такої бездіяльності слідчий суддя повинен перевірити не тільки факти звернення до органу досудового розслідування, отримання цим органом відповідної заяви та вчинення бездіяльності, а також з`ясувати обставини та мотиви, з яких слідчий, дізнавач чи прокурор дійшли висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання уповноваженої особи внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Завдання слідчого судді при вирішенні таких скарг не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час розгляду скарги ОСОБА_7 з`ясовано, що вона 19 лютого 2024 року звернувся до слідчого судді із скаргою (а.п. 1).

В своїй заяві ОСОБА_7 просить внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно з ст. 214 КПК України.

За змістом заяви ОСОБА_7 , на її думку, вчинено кримінальне правопорушення, а саме відбувся факт відчуження частини жилого одноквартирного будинку АДРЕСА_1 згідно договору найму та ордеру, а саме; нежилі підсобні приміщення - названо жилими квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 без рішення суду про їх відчуження.

Так, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 реалізовувала захист своїх цивільних прав у порядку цивільного судочинства.

Так, згідно з рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 липня 2017 року у справі №344/17474/15-ц, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції 03 липня 2017 року , та 19 вересня 2018 року Верховним Судом у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів ОСОБА_10 про визнання недійсними ордеру на житлове приміщення та свідоцтва про право власності, визнання частково недійсними рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 147 від 08 червня 1988 року, № 20 від 29 січня 1997 року - відмовлено у повному обсязі.

Такими рішеннями суду встановлено, що «рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів від 14 липня 1993 року № 280 ОСОБА_11 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_7 , була приватизована однокімнатна квартира АДРЕСА_4 загальною площею 42,4 м? про що видано свідоцтво про право власності на житло від 20 липня 1993 року.

Згідно договору найму житлового приміщення у будинках місцевих рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій Української РСР, укладеного 01 грудня 1978 року між управлінням будинками № 3 житлового управління (відділу комунального господарства) району в особі керуючого управлінням будинками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , останній передано у користування окрему квартиру з однієї кімнати жилою площею 23,90 м? підсобні приміщення: кухня площею 18,5 м?.

03 серпня 2007 року укладений договір дарування квартири між ОСОБА_11 як дарувальником та ОСОБА_7 як обдаровуваною, за яким ОСОБА_11 безоплатно передала у власність ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_4 , а ОСОБА_7 прийняла в дар вищевказану квартиру».

Разом з тим: «Установлено, що пунктом 2 Розділу VII рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 147 від 08 червня 1988 року в частині закріплення квартири АДРЕСА_5 як гуртожитку для проживання малих сімей з правом прописки ремонтно-механічному заводу, підпункт 4 пункту а Розділу VI рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 20 від 29 січня 1997 року в частині переоформлення гуртожитку для проживання малих сімей в ордерну квартиру - однокімнатну АДРЕСА_5 працівниці Відкритого акціонерного товариства «Агромаш» ОСОБА_9 без зняття з квартирного обліку, виданим ордером на право зайняття житлового приміщення № 002845 та свідоцтво про право власності на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_6 видані на ім`я ОСОБА_9 , не порушено законних прав чи інтересів ОСОБА_7 як власника квартира АДРЕСА_7 , яка складається з однієї кімнати жилою площею 23,90 м? та кухні площею 18,5 м?».

Перевіряючи наявність підстав для зобов`язання уповноважених осіб внести відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР за скаргою ОСОБА_7 колегія суддів прийшла до висновку, що інформації, яка викладена у скарзі щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, які певним чином мають бути зафіксовані та істинність яких може бути перевірена. При цьому, належних доводів про наявність саме кримінального правопорушення щодо відчуження, переобладнання підсобних приміщень не наведено, як і не наведено в чому саме полягали незаконність дії щодо такого відчуження, переобладнання.

Оскільки інформація щодо вчинення кримінальних правопорушень не підтверджена жодними конкретними доводами та відомостями, а матеріали скарги не містять відповідного підтвердження події вчинення кримінального правопорушення то суд першої інстанції не мав правових підстав для внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР.

Тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання уповноваженої особи внести інформацію про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за скаргою ОСОБА_7 та правильність рішення слідчого судді в частині, що оскаржується.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення слідчого судді про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 309-310, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2024 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5