ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 24 червня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 24 червня 2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.4 ст.190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст.27, ч.4 ст. 187 КК України, продовжено на 60 діб, а саме до 23 серпня 2024 року, без визначення розміру застави.

На вказане рішення суду першої інстанції захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 24 червня 2024 року в частині обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу змінити, обравши останньому будь-який інший запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою з можливим покладенням на нього процесуальних обов`язків.

Вважає, що ухвала районного суду є необґрунтованою, незаконною, передчасною та такою, що не узгоджується із нормами процесуального та матеріального права.

Зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є неправомірний та безпідставний, зважаючи на тривалий час проведення досудового розслідування, наявність позитивних характеризуючих обставин, та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Стверджує, що суд першої інстанції не зазначив, якими наявними у матеріалах справи доказами підтверджується можливість настання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

ЄУНСС:726/59/24 Головуючий у суді першої ін.-ції: ОСОБА_8

НП:11-кп/822/277/24 Головуючий у суді апеляційної н-ції: ОСОБА_1

Категорія: в порядку КПК України

Вважає, що надмірне тримання під вартою його підзахисного без права на внесення застави упродовж значного проміжку часу є неправомірним та суперечить п.3 статті 5 Конвенції.

Вказує і те, що відсутній ризик впливу ОСОБА_6 на свідків та потерпілого, оскільки жодних протиправних дій щодо ОСОБА_9 він не вчиняв, а свідки інкримінованих йому кримінальних правопорушень - відсутні.

Просить врахувати те, що ОСОБА_6 є не судимою особою, не спеціальних обліках не перебуває, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, а також на його утриманні перебуває троє дітей.

Вважає, що ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду є також сумнівним та не ґрунтується на матеріалах клопотання.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, з підстав, які у ній зазначені, думку прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги та просив рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши та обговоривши доводи, наведені в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів доходить такого.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Садгірського районного суду м. Чернівці на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000148 від 05.05.2022 року по обвинуваченню: ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187, ч.5 ст. 185 КК України; ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 28. ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 350, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України; ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України; ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України; ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України; ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 350 КК України.

Під час судового провадження у суді першої інстанції запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 було продовжено.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а тому, з урахуванням особи обвинуваченого, з метою запобігання вказаним ризикам, йому слід продовжити строк дії запобіжного заходу.

Із таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки судом під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 331 KПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно зі ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку колегії суддів, районний суд правильно врахував те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, один із яких відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а інші до особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, а отже об`єктивно продовжує існувати ризик переховування його від органу досудового розслідування та суду.

Також, зважаючи на встановлені обставини справи, не зменшилися й продовжують існувати інші ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та джерела доходу.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що ризик незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_9 не був встановлений районним судом, а відтак доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

На переконання колегії суддів, жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, твердження апелянта про недоведеність ризиків, які зазначені у клопотанні прокурора, є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

Твердження апелянта про те, що ризики, на які зіслався суд, не підтверджені доказами, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ризиком, у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Колегія суддів також вважає, що прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім цього, відповідно до практики ЄСПЛ, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Із врахуванням зазначеного вище є безпідставним доводи апелянта про можливість зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу та обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Як у судовому засіданні суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_6 є не судимою особою, не спеціальних обліках не перебуває, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, а також на його утриманні перебуває троє дітей, враховані апеляційним судом, проте такі не свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Тривалість судового розгляду та тривале перебування ОСОБА_6 під вартою в даному випадку не спростовує необхідність продовження обраного запобіжного заходу, а викликана складністю кримінального провадження, великим обсягом доказів, що належить дослідити та необхідністю забезпечення явки інших учасників процесу, що саме по собі не утворює підстав для звільнення з-під варти та не свідчить про неможливість подальшого застосування даного виду запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками, зробленими судом першої інстанції, та вважає, що застосування іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, або звільнення обвинуваченого з-під варти не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 182, 183, 376, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та

справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 24 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3