Справа № 754/3586/24
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2024 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000553від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ :

13 березня 2024 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000553від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме арешт мобільного телефону «Iphone X» у корпусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора зв`язку «Водафон» НОМЕР_2 ; мобільного телефону «Мі» в корпусі сірого кольору без ідентифікуючих ознак; 4 полімерних пакетів з рукописними записами адрес доставки, 1 полімерного пакету «Нова пошта» з рукописним написом адресу доставки.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000553від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно клопотання слідчого, 12 березня 2024 року близько 16 год 45 хв. ДОП Деснянського УП спільно з СКП Деснянського УП ГУНП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, б. 9, у першому під`їзді зупинили ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при поверхневій перевірці у якого було виявлено пакет, в якому містилося 5 коробок з поліетиленовими зіп-пакетами з кристалічною речовиною, зовні схожою на психотропну речовину РVР, у великих розмірах, яку останній зберігав при собі з метою подальшого збуту. Того ж дня, о 20 год. 38 хв. слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 12 березня 2024 року, який було проведено за адресою: м. Київ, вул. Шолом- Алейхема, 9, під час особистого обшуку згідно ч. 3 ст. 208 КПК України у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Iphone X» у корпусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора зв`язку «Водафон» НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Мі» в корпусі сірого кольору без ідентифікуючих ознак; 4 полімерні пакети з рукописними записами адрес доставки, 1 полімерний пакет «Нова пошта» з рукописним написом адресу доставки; 302 зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору зовні схожою на психотропну речовину.

Вилучені вищевказані предмети 13 березня 2024 року було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000553 від 12 березня 2024 року.

Слідчий просить накласти арешт на вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_5 майно, оскільки воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання підтримав та просив його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додатки до нього, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000553від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

12 березня 2024 року під час затримання в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Iphone X» у корпусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора зв`язку «Водафон» НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Мі» в корпусі сірого кольору без ідентифікуючих ознак; 4 полімерні пакети з рукописними записами адрес доставки, 1 полімерний пакет «Нова пошта» з рукописним написом адресу доставки; 302 зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору зовні схожою на психотропну речовину.

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 від 13 березня 2024 року вищевказане вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, подане ним в строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч.1, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучене в ході особистого обшуку у ОСОБА_5 майно є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, вимоги, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки вказане в клопотанні майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КК України, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000553від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт, з метою збереження речових доказів, на вилучені 12 березня 2024 року в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-мобільний телефон «Iphone X» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора зв`язку «Водафон» НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон «Мі» у корпусі сірого кольору без ідентифікуючих ознак;

-4 полімерні пакети з рукописними записами адрес доставки, 1 полімерний пакет «Нова пошта» з рукописним написом адреси доставки.

-

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя -