ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 357/6072/19

провадження № 51-7568км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року постановлену стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Норинськ Овручського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Звільнено ОСОБА_7 від основного та додаткового покарання на підставі частини 5 статті 74 пункту 2 частини 1 статті 49 КК - у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно з вироком 24 квітня 2019 близько 20 год 50 хв водій ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «MERCEDES-BENZ Vito», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Залізнична до вул. Сквирське шосе в м. Біла Церква Київської області, на нерегульованому перехресті вул. Залізнична та вул. Сквирське шосе, в порушення вимог пункту 2.3 (б), пункту 10.1, пункту 16.11 та пункту 16.15 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, перед виконанням маневру виїзду з другорядної дороги на головну здійснюючи маневр повороту ліворуч, не надав дорогу та допустив зіткнення з мотоциклом марки «HYOSUNG» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався по головній дорозі в напрямку до вул. Ярослава Мудрого, прямо через вказане перехрестя доріг та мав перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_9 , 2002 року народження, отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_7 порушень вимог пунктів 2.3(6), 10.1, 16.11, 16.15 ПДР за вироком суду першої інстанції знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 рокувирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2023 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості і вичерпанням можливості їх отримати.

Вимоги, викладені у касаційній скарзі, і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзіпрокурор просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК.

Вважає, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки усім доказам у їх сукупності, та безпідставно закрив кримінальне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК.

Указує на те, що висновок експерта № 1-05/22 від 12 травня 2022 року зроблений експертом на підставі самостійно зібраних матеріалах та самостійному виборі даних, що протирічить вимогам Закону України «Про судову експертизу». Зміст експертизи ідентичний змісту заяви захисника про призначення експертизи, що указує на заінтересованість експерта.

Крім того, прокурор у касаційній скарзі вказує на те, що зазначений висновок експерта наданий суду першої інстанції з порушенням процедури відкриття додаткових матеріалів стороні обвинувачення, передбаченої статтею 290 КПК.

Не погоджується з оцінкою судом апеляційної інстанції показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Від захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 надійшли заперечення на касаційну скаргу прокурора, в яких він просить залишити без зміни ухвалу Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити касаційну скаргу з підстав, зазначених у ній.

Захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просив залишити без задоволення касаційну скаргу прокурора, а ухвалу Київськогоапеляційного суду від 13 вересня 2023 року без зміни.

Від ОСОБА_7 до Суду надійшла заява, в якій він просить касаційний розгляд проводити без його участі, але за участю його захисника.

Інших учасників було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з'явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, прокурора та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Виходячи з наведених положень процесуального закону суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку.

Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.

Водночас касаційний суд наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу (частина 1 стаття 433 КПК).

З огляду на викладене Суд відхиляє доводи касаційної скарги, у яких прокурор оспорює встановлені за результатами судового розгляду обставини, оскільки вони стосуються по суті невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Щодо доводів касаційної скарги прокурора про невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції вимогам статтей 370, 419 КПК, колегія суддів зауважує таке.

Положеннями статей 370, 419 КПК передбачено, що ухвала апеляційного суду має бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Відповідно до вимог статті 370 КПК законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами статті 94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За змістом статей 404 та 409 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. При цьому апеляційний суд наділений повноваженнями за певних обставин повторно досліджувати докази та обставини, встановлені під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.

Згідно з положеннями частини 2 статті 418, статті 419 КПК судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. Ухвала суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має містити встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При скасуванні або зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.

Рішення апеляційного суду про скасування обвинувального вироку та закриття кримінального провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284, статті 417 КПК має містити встановлені судом першої інстанції обставини, аналіз доказів, які судом першої інстанції були покладені в основу обвинувального вироку, та відповідну власну оцінку, переоцінку таких доказів у випадку, якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку, що судом першої інстанції помилково було враховано той чи інший доказ як такий, що підтверджує вину особи, так і висновки щодо належності та допустимості доказів, які, на думку апеляційного суду, не є такими.

Зазначеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає ухвала Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року, якою вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2023 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості і вичерпанням можливості їх отримати.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою сторони захисту, апеляційний суд у своєму рішенні зазначив, що суд першої інстанції на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК, послався на:

- показання потерпілої ОСОБА_9 ;

- досліджені судом показання свідка ОСОБА_8 , які він надавав під час допиту 30 травня 2019 року, через неможливість допиту свідка ОСОБА_8 безпосередньо у судовому засіданні, у зв`язку із його смертю;

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 квітня 2019 року з долученою схемою;

- протокол огляду транспортного засобу від 24 квітня 2019 року мотоцикла «HYOSUNG» н.з. НОМЕР_2 ;

- протокол огляду транспортного засобу від 24 квітня 2019 року автомобіля «MERCEDES-BENZ Vito», н.з. НОМЕР_1 ;

- висновок експерта № 301/д від 28 травня 2019 року;

- висновок експерта № 12-1/982 від 27 травня 2019 року;

- висновок експерта № 12-1/985 від 27 травня 2019 року;

- висновок експерта № 12-1/986 від 29 травня 2019 року.

Натомість, апеляційний суд, безпосередньо допитавши свідка ОСОБА_10 , прослухавши показання свідка ОСОБА_11 , дослідивши матеріали кримінального провадження, врахувавши, що автотехнічне та транспортно-трасологічне дослідження на предмет дотримання водієм ОСОБА_7 . ПДР під час досудового розслідування не призначалось та не проводилось, а стороною захисту був наданий висновок експерта №1-05/22 від 12 травня 2022 року, відповідно до якого небезпечна і аварійна дорожня ситуація в даному випадку була створена одноособовими діями водія мотоцикла Hyosung ОСОБА_8 , які суперечили вимогам пунктів 1.2, 2.3 (б), 11.1 (або 11.2 - за наявності дорожньої розмітки поділу на смугу руху чотирьох смугової дороги), 12.1, 12.4 та 13.1 ПДР, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_7 за встановлених судом обставин допустив порушення вимог пункту 2.3 (б), 10.1, 16.11, 16.15 ПДР, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_9 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК.

Тож, враховуючи положення статті 417 КПК, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 КПК, правомірно скасував обвинувальний вирок і закрив кримінальне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості і вичерпанням можливості їх отримати .

З такими висновками погоджується і колегія суддів та вважає, що ухвала апеляційного суду належним чином мотивована і відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК.

Стосовно доводів касаційної скарги прокурора щодо висновку експерта № 1-05/22 від 12 травня 2022 року, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 101 КПК висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи (частина 1). Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях (частина 2).

Враховуючи те, що під час час досудового розслідування не призначалась та не проводилась експертиза на предмет дотримання водієм ОСОБА_7 . ПДР, за заявою сторони захисту була проведена відповідна експертиза, висновок якої за клопотанням сторони захисту долучений до матеріалів кримінального провадження (т. 2, а. п. 72 - 90).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 10 статті 101 КПК висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Суд першої інстанції відхилив висновок експерта № 1-05/22 від 12 травня 2022 року, мотивуючи своє рішення тим, що зроблені у ньому підсумки, викладені у пунктах 1-4, спростовуються та суперечать показанням потерпілої, свідка ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколом огляду місця ДТП від 24 квітня 2019 року, протоколами огляду транспортних засобів від 24 квітня 2019 року, висновком експерта № 12-1/986 від 29 травня 2019 року, фотографіями № 1-6, наданих стороною захисту, а також показанням самого ОСОБА_7 , який повідомив суду, що він перед поворотом, мотоциклістів не бачив.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції за результатами перегляду кримінального провадження та безпосереднього дослідження дійшла висновку, що даний висновок експерта узгоджується з іншими доказами, зокрема показаннями ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та не спростовується матеріалами провадження.

Сторона захисту, на відміну від сторони обвинувачення, не обмежена строками досудового розслідування при збиранні доказів.

Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про те, що висновок експерта наданий суду першої інстанції з порушенням процедури відкриття додаткових матеріалів стороні обвинувачення, адже під час розгляду цього кримінального провадження судом першої інстанції, а саме, 11 серпня 2022 року за клопотанням сторони захисту був долучений висновок експерта №1-05/22 від 12 травня 2022 року, та сторона обвинувачення не була позбавлена можливості ознайомитися з вказаним висновком та висловити свої зауваження.

Доводи касаційної скарги прокурора про зацікавленість експерта в результатах експертизи колегія суддів уважає безпідставними, адже відповідно до частини 3 статті 101 КПК експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. А відповідно до статті 70 КПК за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків експерт несе відповідальність, встановлену законом.

У висновку експерта № 1-05/22 від 12 травня 2022 року наявний підпис експерта ОСОБА_12 про попередження відповідно до вимог статті 70 та частини 2 статті 102 КПК про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтею 384 та 385 КК.

Не погоджується колегія суддів і з твердженням прокурора у касаційній скарзі про те, що експерт, у порушення чинного законодавства, самостійно збирав докази для проведення експертизи. Ані у касаційній скарзі, ані під час судового розгляду сторона обвинувачення конкретно не вказала, які докази збирав експерт самостійно, а надані стороною захисту матеріали для проведення експертизи не піддавалися сумніву з точки зору їх достовірності.

Крім того, за наявності підстав вважати проведений за заявою захисту висновок експерта необґрунтованим або упередженим, сторона обвинувачення не скористалась своїми процесуальними правами щодо звернення до суду з клопотанням про призначення повторної експертизи.

Враховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення колегією суддів не встановлено, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

у х в а л и в:

Ухвалу Київськогоапеляційного суду від 13 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3