ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1113/24 Справа № 204/4852/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2024 року у кримінальному провадженні №0000262 від 12 березня 2024 про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровська, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 та продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 червня 2024 року.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК.

Слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК, ч. 3 ст. 357 КК, підозрюваний, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважав можливим задовольнити клопотання слідчого та продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання строком до 60 днів.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що в судовому засіданні просили захисники та підозрюваний, за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК, зважаючи на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, в даному випадку вважав за доцільне не визначати розміру застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що слідчий суддя залишив поза увагою доводи сторони захисту, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 можна шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Посилається на необґрунтованість висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Обґрунтування ризиків захисник вважає стандартним і формальним обґрунтуванням сторони обвинуваченням, що не підтверджується належними доказами таких доводів сторони обвинувачення, є абстрактними, а також не відображає реальність таких ризиків. Вважає, що слідчий суддя не дав належної оцінки відомостям про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцності соціальних зв`язків ОСОБА_7 , який має на утриманні дружину та малолітнього сина.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 , підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою, просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК, слідчий суддя, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та зазначені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є необґрунтованими та не можуть бути визнані достатніми для скасування оскарженої ухвали з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Постановою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 від 15 травня 2024 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 23 червня 2024 року ( ОСОБА_7 повідомлено про підозру 23 березня 2024 року).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК, як ключова обставина для застосування та продовження строку запобіжного заходу, була предметом судового контролю під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і висновки в цій частині, викладені в ухвалі слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були предметом апеляційного перегляду за результатом якого постановлено ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року. Крім того, обґрунтованість підозри фактично не оскаржується в апеляційній скарзі захисника.

Перевіривши матеріали, долучені до клопотання слідчого, видно, що наразі відсутні обставини, які спростовують висновки слідчого судді та апеляційного суду про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 і додаткових матеріалів на спростування таких висновків стороною захисту не надано, а органом досудового розслідування не здобуто.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для продовження строків тримання під вартою слідчий суддя обґрунтовано врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого групою осіб, пов`язаного із застосуванням насильства, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що він має можливість переховуватись від суду та слідства, знищити, спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, тобто про наявність ризиків, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК, які не зменшились і наразі продовжують існувати та яким неможливо запобігти без застосування до підозрюваної відповідного запобіжного заходу.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду слідчий суддя з належним врахуванням положень ст. 178 КПК, правильно обґрунтував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, зокрема особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим ризик переховування збільшується, тому дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, об`єктивно існують, на даний час не зменшились, й правомірно продовжив строк тримання під вартою.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що тяжкість вчиненого злочину, у вчиненні яких підозрюється особа та суворість можливого покарання, яке може бути їй призначено у випадку визнання її винуватою у їх вчиненні, відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК не можуть бути єдиною підставою для прийняття рішення про продовження строку тримання під вартою, а тим більше для автоматичного продовження такого строку.

В той же час, характер, тяжкість інкримінованих злочинів та суворість ймовірного покарання, як за національним законодавством (ст. 178 КПК), так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику переховування особи від суду.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Апеляційний суд також враховує фактор впливу на інших підозрюваних, який об`єктивно зможе своїми порадами та вказівками координувати діяльність та поведінку інших підозрюваних.

Підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших підозрюваних у даному провадженні, оскільки останньому відомі їх анкетні дані та місця проживання. Крім того підозрюваний з ними особисто знайомий, а за показаннями потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (підозрюваний у цьому провадженні ОСОБА_14 ), ОСОБА_15 та ОСОБА_16 наносили йому удари, загалом не менше 7 заходів по 30 секунд. Після чого ОСОБА_13 , Іван ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , возили потерпілого до нотаріусів для оформлення довіреності не відчуження автомобіля потерпілого.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Стосовно ризику знищення певних речей та документів, то апеляційний суд вважає його також доведеним, оскільки за показаннями потерпілого у нього забрали документи про право власності на його автомобіль, однак за твердженням прокурора наразі вони не були віднайдені.

Таким чином, заявлені слідчим в клопотання ризики, знайшли своє підтвердження, встановленні слідчим суддею та з такими висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд.

Враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на стадії збору доказів і стороні обвинувачення ще потрібно провести низку слідчих та процесуальних дій, зокрема провести експертизу звуко- та відеозапису, провести молекулярно-генетичні експертизи та інше, тому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та його участь у процесуальних діях можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження захисника щодо відсутності судимості у підозрюваного, про наявність місця проживання, міцних соціальних зв`язків, проживання однією сім`єю з ОСОБА_19 та малолітнім сином ОСОБА_20 , суд апеляційної інстанції бере до уваги, однак вказані обставини не можуть бути самодостатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді і відмови у продовження строку тримання під вартою, оскільки жодним чином не спростовують встановлених ризиків, ці обставини існували на час інкримінованих йому подій, проте не слугували належним стримуючим фактором для ОСОБА_7 під час ймовірного вчинення злочинів. Стосовно наявності на утриманні у ОСОБА_7 малолітнього сина, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки захисником не долучено до матеріалів провадження копії свідоцтва про народження дитини в якому батьком ОСОБА_20 був би записаний ОСОБА_7 , також відсутні відомості про працевлаштування підозрюваного та можливості утримувати зазначену дитину, а також не надані відомості, які підтверджують неможливість матері дитини бути її утримувачем, як і проживати разом з матір`ю.

На думку колегії суддів, враховуючи наведені обставини, а також тяжкість та характер скоєного злочину, застосування альтернативного запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на даній стадії, а наведені позитивні характеристики заслуговують на увагу, однак не слугують достатньою підставою для зміни запобіжного заходу.

Інші доводи захисника не містять нових відомостей, які б не були предметом розгляду слідчим суддею і які б мали істотне значення для вирішення клопотання слідчого та дістали належну оцінку. Крім того, твердження захисника, які зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ у справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, не можуть бути розцінені як належне обґрунтування своїх доводів та підстава для скасування оскарженого рішення.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 цього Кодексу, слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Враховуючи, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, слідчий суддя не визначаючи заставу діяв відповідно до зазначених вимог закону, тому доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині є безпідставними.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді та вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК є вагомими, при цьому враховує активну роль ОСОБА_7 у ймовірному вчиненні злочинів стосовно потерпілого ОСОБА_12 . У подальшому доцільність тримання цього підозрюваного під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі досудового розслідування вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді постановлена з належним дотриманням вимог кримінального процесуального закону, є достатньо обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись статтями 199, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скарги захисника захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4