ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1877/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника власника майна ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000358 від 24.02.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «SKODA», моделі «SUPERB», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною користування, розпорядження та відчуження у будь-який спосіб.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0000358 від 24.02.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ході допиту потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що останній із 2004 року являється фізичною особою-підприємцем. Основний вид діяльності 77.11 - надання в оренду автомобілів та легкових автотранспортних засобів.

29.09.2023 між ФОП ОСОБА_6 та громадянами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено договір оренди (найму) автомобіля №29/09/23 про надання в орендне та платне користування автомобіль марки «Skoda», моделі «SUPERB», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 за грошові кошти у сумі 95 доларів СІЛА оплати у тиждень із правом викупу даного автомобіля за грошові кошти у сумі 9910 доларів США. Строк користування автомобілем 24 місяці, тобто до 29.09.2025 включно.

Після заключения даного договору ОСОБА_6 передав вищезазначениі автомобіль, ключі та оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу даним особам та вони поїхали по своїх справах, використовуючи його власний автомобіль. Оплату за орендне користування дані особи часто затримували подекуди на пару днів, однак всеодно платили.

Згодом 19.01.2024 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 мали сплатити на рахунок ФОП ОСОБА_6 грошові кошти, відповідно до умов договору, однак не сплатили. У зв`язку із цим ОСОБА_6 почав телефонувати даним особам, однак останні на зв`язок не виходили. Зателефонувавши матері ОСОБА_10 - ОСОБА_11 ( НОМЕР_3 ), в ході розмови остання повідомила, що її сина ОСОБА_10 побили. В ході розмови ОСОБА_6 попросив ОСОБА_12 , щоб вона передала ОСОБА_9 його повідомлення про необхідність із ним зв`язатися. В подальшому ОСОБА_9 вийшов на зв`язок та повідомив, що ОСОБА_7 розбив орендний автомобіль, однак запевнив, що вони його відремонтують та повернуть, однак про місцеперебування автомобіля не повідомив. Після чого вказані особи перестали виходити на зв`язок, про місцеперебування автомобіля не повідомили.

Крім цього ОСОБА_6 під час допиту зазначив, що на його переконання орендарі вказаний автомобіль могли розібрати та продати по запчастинах або продали його комусь у користування, передавши ключі, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та власне транпортний засіб.

Додатково потерпілим наголошено, що ним засобами поштового зв`язку до орендарів направлялись вимоги про повернення автомобіля, грошових коштів та розірвання договору оренди, однак останні, отримавши вимогу, її проігнорували, майно та грошові кошти не повернули.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 та даними із Головного сервісного центру вказаний транспортний засіб на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно письмової заяви власника транспортного засобу - ОСОБА_6 , останній надає дозвіл на вилучення та здійснення огляду вищезазначеного транспортного засобу.

Постановою дізнавача від 16.05.2024 зазначений транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000358 від 24.02.2024. Для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування знищення, перетворення, відчуження речового доказу виникла необхідність накладення арешту на зазначене майно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, накласти арешт на вказаний автомобіль.

Представник власника майна ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував щодо накладення арешту на автомобіль.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Зокрема п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих у ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Окрім того, прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказаний транспортний засіб має відношення до кримінального провадження, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування.

Зважаючи на те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, слідчий суддя вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню, оскільки зібрані та додані до клопотання документи свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речового доказу, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167-168, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000358 від 24.02.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «SKODA», моделі «SUPERB», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним.

Підозрюваний, його захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: