Справа№484/3965/22
Провадження№: 1-кс/484/212/24
Ухвала

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

відносно особи, яка оголошена у міжнародний розшук

23 лютого 2024 року м. Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Первомайську Миколаївської області клопотання слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новий Буг Новобузького району Миколаївської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, в рамках кримінального провадження №0000037 від 22.07.2022р.,

встановив:

у клопотанні зазначено, що групою слідчих слідчого відділення Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 22.07.2022 за підозрою громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новий Буг Новобузького району Миколаївської області, у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

В ході досудового розслідування встановлено, що 07.10.2020 та 08.10.2020 до ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області надійшли заяви одинадцяти осіб щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га кожна, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області у межах норм безоплатної приватизації, з додатками у вигляді графічних матеріалів бажаних місць розташування земельних ділянок, які знаходяться на території НПП «Бузький Гард» в межах земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0742, площею 22,8115 га., а саме від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

В подальшому, 15.10.2020 начальником ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_18 , за погодженням начальника Управління землеустрою та охорони земель ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_6 , шляхом виконання свого особистого підпису у аркуші погодження, видано накази №№ 12046-СГ, 12047-СГ, 12048-СГ, 12049-СГ, 12050-СГ, 12051-СГ, 12052-СГ, 12053-СГ, 12056-СГ, 12058-СГ, 12062-СГ про надання дозволів вказаним заявникам на розробку проектів землеустрою.

Після отримання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 04.12.2020 з ДП «Миколаївський науково-дослідницький проектний інститут землеустрою» уклали договір № 24176 про виготовлення землевпорядної документації щодо відведення вказаним особам земельних ділянок у власність, на виконання якого вказана установа здійснила розробку проекту землеустрою на земельні ділянки, щодо яких надано дозвіл на розробку проектів землеустрою ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області.

Надалі, в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 84, ст.ст. 20, 186-1 ЗК України, ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст. 50 Закону України «Про землеустрій», будучи обізнаною про порядок зміни цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного фонду та заборони надання їх у власність, ОСОБА_6 , діючи всупереч інтересам служби, шляхом виконання свого особистого підпису у аркуші погодження, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок заявникам та передачі їх у власність, в порушення вимог п. 90 Інструкції з діловодства в ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, затвердженої наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.10.2019 № 415, погодила проект наказу від 18.12.2023 № 13921-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність без зміни цільового призначення», хоча, повинна була викласти письмові зауваження про те, що вказані земельні ділянки входять в межі об`єкту природо-заповідного фонду - НПП «Бузький Гард», та вказати на неможливість погодження проекту землеустрою на вказані земельні ділянки з таких підстав.

В подальшому, відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 18.12.2020 № 13921-СГ 28.12.2020 здійснено державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, площею 2 га кожна, з нормативно-грошовою оцінкою 56 864,38 грн, за кожну, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0834 за ОСОБА_9 ; земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0836 за ОСОБА_19 ; земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0835 за ОСОБА_10 ; земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0833 за ОСОБА_8 ; земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0830 за ОСОБА_16 ; земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0829 за ОСОБА_15 ; земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0828 за ОСОБА_14 ; земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0827 за ОСОБА_13 ; земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0837 за ОСОБА_12 ; земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0832 за ОСОБА_7 ; земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0831 за ОСОБА_17 .

Внаслідок чого із державної власності вибули земельні ділянки природно-заповідного фонду, загальною площею 22 га, що входили до складу НПП «Бузький Гард», чим спричиненого збитку державі на загальну суму 625 508,18 грн.

В ході досудового розслідування, встановлено, що начальник Управління землеустрою та охорони земель ГУ Держгеокадастр в Миколаївській області ОСОБА_6 , діючи всупереч інтересам служби, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, будучи зобов`язаною забезпечувати здійснення службової діяльності відповідно до вимог нормативних документів, проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинна була і могли їх передбачити, належним чином не пересвідчившись у тому, що вказані земельні ділянки, які відводилися ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 входять в межі НПП «Бузький Гард», шляхом виконання свого особистого підпису у аркуші погодження, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок заявникам та передачі їх у власність, в порушення вимог п. 90 Інструкції з діловодства в ГУ Держгеокадастр у Миколаївській області, затвердженої наказом ГУ Держгеокадастр у Миколаївській області від 02.10.2019 № 415, погодила проект наказу від 18.12.2023 № 13921-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність без зміни цільового призначення», хоча, повинна була викласти письмові зауваження про те, що вказані земельні ділянки входять в межі об`єкту природо-заповідного фонду - НПП «Бузький Гард», та вказати на неможливість погодження проекту землеустрою на вказані земельні ділянки з таких підстав.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

Підставою для звернення із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні

Поряд із цим слідчий зазначає, що у зв`язку з тим, що станом на 19.02.2024 ОСОБА_6 перебуває за межами України, покинувши її територію ще 10.03.2022, вчиняє активні дії, пов`язані із ухиленням від кримінального переслідування та подальшої кримінальної відповідальності, повертатися на територію України не бажає.

15.12.2023 підозрювану ОСОБА_6 оголошено у розшук, а 25.12.2023 досудове розслідування кримінального провадження за № 0000037, зупинено.

Повідомлення про підозру у зв`язку із невстановленням місця перебування ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 111, 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, направлено останній у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Крім цього слідчий посилається на обставини, які підтверджують обізнаність ОСОБА_6 про існування кримінального провадження щодо неї та складення повідомлення про підозру.

Прокурор ОСОБА_20 клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав з підстав наведених у ньому. Зазначив, що зібрані докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй злочину, підтверджують наявність ризиків, передбачених 1 ст. 177 КПК України, а також підтверджують факт перебування останньої у міжнародному розшуку.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечила.

В обґрунтування своїх заперечень послалася на такі обставини: безпідставність звернення із клопотанням про обрання запобіжного заходу. Захисник, посилаючись на матеріали, що були додані слідчим до клопотання зазначає, що вони є недопустимими доказами; не доведення органом досудового розслідування факту обгрунтованої підозри; не доведення існування ризиків, передбачених КПК України. Захисник зазначає, що доводи сторони обвинувачення щодо переховування ОСОБА_6 та відсутність відомостей про місце її знаходження є суперечливими. Вказує, що ОСОБА_6 достовірно відомо про існування кримінального провадження щодо неї, повідомлення про підозру їй вручено, однак вона немає змоги приїхати в Україні на допит слідчого, оскільки має там вже роботу та її син навчається в німецькій школі, не бажає повертатись до України. Зазначає, що в спілкуванні з ОСОБА_6 остання повідомила, що слідчому вже надавала пояснення по справі та більше нічого нового добавити не може. Крім того, вона боїться повертатись в Україну через те, що може бути затримана на кордоні.

Не доведеними захисник вважає всі ризики на які посилається прокурор та слідчий в клопотанні і в світлі того, що ОСОБА_6 виїхав за межі України до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що не може свідчити про ухилення останньої від органів досудового розслідування.

Захисник, зазначає, що клопотання не містять відомостей про виклик ОСОБА_6 до слідчого, відсутні відомості про направлення повістки та ухилення її від явки до слідчого.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 2 ст. 367 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та зі штрафом або без такого.

З огляду на те що ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КПК України обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Крім наведеного, ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного можливе у разі якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок здійснення повідомлень передбачений ст. 135 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Із матеріалів клопотання вбачається, що 13.12.2023 року слідчим СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. У зв`язку із відсутністю відомостей про місцезнаходження ОСОБА_6 та неможливістю вручення їй повідомлення про підозру особисто, воно було надіслано останній у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 135 КПК України.

Копія повідомлення про підозру вручена захиснику також вручено.

Постановою СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 15.12.2023 року оголошено розшук ОСОБА_6

19.02.2024 року постановою СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області підозрювану ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

З огляду на отримані в ході досудового розслідування відомості щодо орієнтовного місця перебування ОСОБА_6 слідчим були вжиті заходи для вручення їй повідомлення про підозру.

Вказане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

З огляду на заперечення сторони захисту слідчий суддя зазначає, що КПК України пов`язує набуття процесуального статусу підозрюваного, місцезнаходження якого не встановлено, саме з вжиттям заходів з вручення повідомлення про підозру, а не з фактичним отриманням повідомлення про підозру.

Виходячи із положень ст. 135 КПК України можна дійти висновку, що дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації, не повідомляє про зміну місця свого проживання або переховується від органів досудового розслідування полягає не в обов`язку осіб, якими отримано процесуальний документ, що призначений для такої особи, повідомити її про надходження процесуального документу, а в тому що про надходження цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Про обізнаність ОСОБА_6 із наявністю кримінального провадження щодо неї свідчать власне факт укладення договору із захисником на представництво її інтересів у цьому кримінальному провадженні.

Наведені обставини у сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_6 має у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваної, а тому щодо неї може вирішуватися питання про обрання запобіжного заходу.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

В судовому засіданні слідчим суддею досліджені, зокрема, такі документи з метою встановлення причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого їй злочину:

1)рапорт прокурора В. Жорової про виявлення кримінального правопорушення від 22.07.2022;

2)проект створення національного природного парку «Гранітно-степове Побужжя»;

3)лист директора Інституту географії НАН України від 10.03.2023;

4)висновок експерта № КСЕ19/115-22/11098-ЗТ;

5)висновок експерта № СЕ19/115-23/3634-ЗТ;

6)наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 20.08.2020 № 372-к;

7) положення про управління землеустрою та охорони земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській, затверджених 11.04.2016;

8)посадова інструкція начальника управління землеустрою та охорони земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області;

9)наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 15.10.2020 № 12046-СГ, № 12047-СГ, № 12048-СГ, № 12049-СГ, № 12050-СГ, № 12051-СГ, № 12053-СГ, № 12056-СГ, № 12057-СГ, № 12058-СГ, № 12062-СГ та Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 18.12.2020 № 13921-СГ.

Дослідження цих доказів формує у слідчого судді внутрішнє переконання щодо можливої причетності ОСОБА_6 до злочину, вчинення якого інкримінується їй органом досудового розслідування.

Таким чином висновки органу досудового розслідування не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Отже вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування таких ризиків:

-переховування від органів досудового розслідування або суду;

-незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий судді вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризи к того, що ОСОБА_6 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на таке.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Злочин є не тяжким, покарання за вказаний злочин визначено до п`яти років позбавлення волі. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Наявність цього ризику підтверджується і фактом її тривалого перебування за межами України.

При оцінці існування ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування слідчий суддя, серед іншого також враховує доводи органу досудового розслідування щодо дій, які вчиняються ОСОБА_6 з метою припинення її розшуку. ОСОБА_6 не бажає повернутися до України, не вчинила будь-яких дій які б свідчили про її бажання з`явитись до слідчого.

Доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризику переховування від органів досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що цього достатньо для можливості обрання щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Інші запобіжні заходи, на думку слідчого судді, не забезпечать його належну процесуальну поведінку і не зменшать встановленого ризику.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного можливе у разі якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у випадку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, після затримання цієї особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Положень наведеної статті дає підстави для висновку, що у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, остаточно питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному вирішується після його затримання та доставки до суду, а за такого строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою підозрюваному, якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком встановленим ч.1 ст.197 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-179,183-185,193,194,196,205 КПК України,

постановив

клопотання слідчого задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новий Буг Новобузького району Миколаївської області, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України в межах кримінального провадження №0000037 від 22.07.2022 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новий Буг Новобузького району Миколаївської області, і не пізніше ніж через 48 (сорок вісім) годин з часу її доставки до місця розгляду кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде виготовлений та оголошений 26.02.2023 року о 14.00 годині.

Слідчий суддя: