УХВАЛА

Справа № 515/1011/24

Номер провадження 1-кп/495/842/2024

28 червня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши підготовче судове засідання у залі суду м. Білгород-Дністровський в режимі відеоконференції та розгляд клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000425 від 29.03.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області - ОСОБА_3

обвинувачений - ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

потерпіла - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження № 0000425 від 29.03.2024 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 просила суд призначити вищевказане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000425 від 29.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підсудний Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області, відповідає вимогам КПК України, підстави для його повернення прокурору або закриття кримінального провадження відсутні.

Крім того, до суду від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про обрання у підготовчому судовому засіданні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , підтримане нею в судовому засіданні, яке обґрунтоване тим, що в наявний час ризики, що були підставою для обрання під час досудового слідства такого запобіжного заходу, як тримання під вартою не зникли та не перестали існувати, а судове провадження по розгляду обвинувального акта не розпочато, виходячи з наступного:

У провадженні суду, після визначення підсудності перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 27.05.2024 продовжений до 30.06.2024 року та строк дії якого спливає.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 29 березня 2024 року приблизно о 16 годині 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем свого мешкання в гаражному приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 , де спільно з потерпілим ОСОБА_7 вживали алкогольні напої. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин, вступив у сварку зі своїм сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи та оцінюючи свої дії, бажаючи настання наслідків, з метою заподіяння смерті останньому за допомогою ножа, який взяв зі столу в гаражному приміщенні наніс один удар лезом ножа в ліву частину шиї нижче лівого кута нижньої щелепи потерпілому ОСОБА_7 , який сидів на дивані, від отриманого поранення останній помер в цей же день, через незначний проміжок часу, в реанімаційному відділенні комунального некомерційного підприємства «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» Татарбунарської міської ради.

Внаслідок умисних, протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді наскрізного, проникаючого у ротову порожнину, колото-різаного поранення лівої бічної поверхні верхньої третини шиї нижче лівого кута нижньої щелепи з ушкодженням м`язів шиї, зовнішньої сонної артерії. Дане ушкодження є колото-різаним, що підтверджується даними, виявленими під час розтину: перевищення глибини ран над довжиною, характер кінців і країв рани (краї рівні, один кінець звужений, інший розширений), дугоподібна форма рани, а також даними судово-медичного медико-криміналістичного дослідження: «… виявлено пошкодження, яке складається, з двох частин. Перша частина має ознаки колото-різаного та могла утворитися в результаті плаского колюче-ріжучого предмету, що має обушок та лезо, при максимальній ширині занурення частини не більше 2,3 см. Друга частина пошкодження має ознаки різаного та могла утворитися в результаті гострою кромки (леза)…» Рановий канал направлений ззаду наперед, зверху вниз, зліва направо; загальна довжина ранового каналу складає 10,2 см.

Вказане ушкодження у вигляді проникаючої у ротову порожнину, колото-різаної рани лівої бічної поверхні верхньої третини шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії привело до розвитку масивної кровотечі з аспірацією, які за критерієм небезпеки для життя, згідно п. 2.1.2., 2.1.3. «о», «п» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть потерпілого ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з наявними у нього ушкодженнями у вигляді проникаючого колото-різаної рани лівої бічної поверхні верхньої третини шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії. Безпосередньою причиною смерті потерпілого ОСОБА_7 стала гостра крововтрата.

З моменту заподіяння ушкодження до настання смерт іпотерпілого ОСОБА_7 пройшов незначний проміжок часу (декілька хвилин). Після отримання такого характеру травми і до настання смерті проходить час, обчислюваний хвилинами, тому можливість врятувати життя ОСОБА_7 є вкрай малоймовірною.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 є ризик того, що він:

- може переховуватись від суду, адже будучи обізнаним в тому, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання на строк від семи до 15 років позбавлення волі, може бажати уникнути кримінальної відповідальності;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, зокрема з потерпілою, яка являється його дружиною він проживав до затримання в одному будинку, а частина свідки знайомі обвинуваченому та один свідок являється його рідною дочкою;

- вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи наведені вище обставини, слід прийти до висновку, що є достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, це в подальшому дасть можливість останньому незаконно впливати на свідків, потерпілу у кримінальному провадженні та вчинити спроби переховування від суду, що в цілому може негативно вплинути та стати перешкодою у встановленні істини у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та з урахуванням обставин, визначених ч. 1 ст. 178 КПК України стає очевидним, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, указаних в клопотанні.

Вказані ризики згідно ст. ст. 177, 181, 199 КПК України, є підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Крім того, обрання стосовно обвинуваченого такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3.… Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого та обмеження його прав, не суперечать ст. 5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким чином відповідає практиці ЄСПЛ.

У зв`язку з викладеним, прокурор просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб, з визначенням місця тримання в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор». Керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України просила не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення кримінального провадження для розгляду по суті, обвинувачений ОСОБА_4 просив справу розглядати суддею одноособово, оскільки він вважає за недоцільне розгляд кримінального провадження за його обвинуваченням колегіально складом з 3-х суддів, не заперечували проти продовження дії запобіжного заходу.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про проведення підготовчого судового засідання за її відсутності.

Суд, розглянувши клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . заслухавши обґрунтування прокурора, заперечення обвинуваченого та його захисника дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку:

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Оскільки обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за 0000425 від 29.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України відповідає вимогам ст. 290 КПК України, відсутні підстави для його повернення або закриття кримінального провадження, він підсудний Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський Одеської області, в судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу та свідків. Справу розглядати суддею одноособово, досудову доповідь по кримінальному провадженню не складати, оскільки по даній категорії справ вона не передбачена.

Суд, розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , заслухавши обґрунтування прокурора, думку обвинуваченого та його захисника дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за вмотивованим клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніш не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Так, згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Разом з тим, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину який є насильницьким, його характер зухвалості, тяжкості та суспільній небезпечності, а також можливої міри покарання,яка може бути йому призначена у разі визнання його винуватим,з урахуванням положень ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати,що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може переховуватися від суду,вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення іншим чином.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01. 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства.

Також,Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив,що «Суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Підтвердженням існування зазначених ризиків слугує характеристика обвинуваченого ОСОБА_4 , який офіційно не працевлаштований, одружений, неповнолітніх дітей не має, тобто, в нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Також,зважаючи на те,що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не прийнято і на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, потерпіла та свідки підлягають безпосередньому допиту судом, суд вважає що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженню.

На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. На даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачений, потерпіла, свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад п`ять років, за станом здоров`я може триматися під вартою, не працює, має постійне місце проживання, раніше не судимий, застосований до нього раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не порушував у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості такого порушення, що не залежало від його волі, а також те, що ОСОБА_4 має реальну можливість переховуватись від суду, може перешкоджати кримінальному провадженню, що не надасть можливості забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання процесуальних рішень, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора, заявлене під час підготовчого судового розгляду обвинувального акту відносно обвинуваченого є обґрунтованим і підлягає задоволенню та обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити на строк шістдесят днів з моменту постановлення наявної ухвали, тобто з 28.06.2024 року.

Суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали.

Судом встановлено, що судове провадження по кримінальному провадженню не розпочато, строк обраного під час досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області закінчується 30.06.2024 року.

Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад п`ять років, за станом здоров`я може триматися під вартою, не працює, має постійне місце проживання, раніше не судимий застосований до нього раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не порушував у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості такого порушення, що не залежало від його волі, а також те, що ОСОБА_4 має реальну можливість переховуватись від суду, може перешкоджати кримінальному провадженню, що не надасть можливості забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання процесуальних рішень, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора, заявлене під час підготовчого судового розгляду обвинувального акту відносно обвинуваченого є обґрунтованим і підлягає задоволенню та обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити на строк шістдесят днів з моменту постановлення наявної ухвали, тобто з 28.06.2024 року.

Суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, суд прийшов до висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів з 28.06.2024 року по 26.08.2024 року, у зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 314,315 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000425 від 29.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України на

24 липня 2024 року на 16.00 годину у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, розташованого за адресою: вул. Військової слави, 27 м. Білгород-Дністровський, Одеська область.

Здійснити виклик для допиту у судове засідання обвинуваченого, потерпілу та свідків.

Досудову доповідь по вказаному кримінальному провадженню не складати.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000425 від 29.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України розглядати суддею одноособово.

Судовий розгляд кримінального провадження провести за участю прокурора, обвинуваченого та захисника обвинуваченого, потерпілої, свідків.

Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 діб, який діє включно по 25.08.2024 року.

Строк дії ухвали про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується 26.08.2024 року.

Ухвала про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 28.06.2024 року о 13 год. 00 хвилин

Суддя ОСОБА_1