Справа № 346/7114/23
Провадження № 1-кп/346/344/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Коломия Івано-Франківської області в залі суду кримінальне провадження №0000894 від 15.09.2023 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яківка Тлумацького району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні нікого немає, з середньою освітою, увільнений у зв`язку з мобілізацією, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом не являється, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період за таких обставин.

ОСОБА_4 06.03.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_1 для встановлення придатності за станом здоров`я для проходження військової служби у зв`язку із призивом на військову службу під час мобілізації на особливий період. За результатами проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби.

Встановивши відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які надавали б ОСОБА_4 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 06.03.2023 ОСОБА_4 було вручено повістку роз`яснено її зміст та повідомлено про необхідність прибуття 09.03.2023 року о 08 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого відправлення до військової частини НОМЕР_1 , що у АДРЕСА_2 .

Отримавши повістку ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи умисел, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час загальної мобілізації, оголошеної 24 лютого 2022 року згідно з Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» на особливий період, а саме в період воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом №2102-ІХ від 24.02.2022 та продовженого на 90 діб Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2915-ІХ від 11.02.2023, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 08 год. 00 хв. 09.03.2023 року, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особовий період.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, заявив, що зміст фактичних обставин справи розуміє та не оспорює, розуміє про позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, його позиція є добровільною. Пояснив, що 01.03.2023 року його зупинили працівники поліції та ТЦК, перевірили документи та запросили до ТЦК. 06.03.2023 року він пішов до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де пройшов військово-лікарську комісію, був визнаний придатним до військової служби, не мав підстав для відстрочки, не мав броні як працівник підприємства, а тому отримав бойову повістку і мав прибути до ТЦК 09.03.2023 о 08:00 для відправки до військової частини. Йому роз`яснили, що у випадку неявки настає кримінальна відповідальність за ухилення від мобілізації. Він усвідомлював, що в країні оголошено воєнний стан та загальна мобілізація, та необхідність захищати Батьківщину, проте не з`явився у вказаний день та час до територіального центру для відправки до військової частини, оскільки він проживає з мамою та бабусею, яка хворіє на цукровий діабет і в день, коли він мав прибути для відправки до військової частини бабусі стало дуже зле і він залишився їй допомагати. Стан її здоров`я не покращувався і в листопаді 2023 її госпіталізували з інсультом. Він на той час визначив для себе пріоритет догляд за хворою рідною людиною, а тому так і не з`явився до ТЦК. Зараз він щиро розкаюється у вчиненому, розуміє, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є його конституційним обов`язком як громадянина України, усвідомлює, що його відмова від захисту Батьківщини в умовах воєнного стану є неприпустимою. Відчуває сором за свою поведінку щодо ухилення від мобілізації, бажає виправити ситуацію та готовий стати на захист Батьківщини, а тому просить врахувати це та не позбавляти його волі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, щодо тих обставин справи, які ніким не оспорювалися.

Суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Так, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні, або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнний стан введено із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та в подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2915-ІХ від 11.02.2023, а Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року оголошено про загальну мобілізацію.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд враховує заяви обвинуваченого в судовому засіданні про щирий жаль та самозасудження вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідків, почуття сорому, докорів сумління, усвідомлення свого вчинку і готовність нести кримінальну відповідальність та виконати свій конституційний обов`язок та розцінює як щире каяття.

Отже, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст..66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При призначені обвинуваченому покарання суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, характер діянь і спосіб їх вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення. Суд також враховує особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.45), вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.пр.47), раніше не притягувався до адміністративної відповідальності (а.с.46), працював трактористом в ТОВ «АБО МІКС» з 19.02.2021 по 08.03.2023 та увільнений від роботи на час мобілізації (а.с.57-59), його вік, сімейний стан, наявність міцних соціальних зв`язків (а.с.43-44), стан здоров`я (а.с.34-35, 61-64), на диспансерних обліках у нарколога та психіатра не перебуває (а.с.52-53), наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його і вважає, що йому слід призначити покарання відповідно до найнижчої межі санкції ст..336 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи особу обвинуваченого, а саме позитивну характеристику, не притягнення його раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності, зважаючи на його ставлення до вчиненого та тверде переконання бути законослухняним громадянином, бажання виправити наслідки своїх злочинних дій та виконати свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини, що стає можливим тільки перебуваючи на волі, суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому вважає за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України.

Наведене відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого, буде достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Речові докази, відповідно до вимог ст..100 КПК України, слід залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: копії документів, заведених ІНФОРМАЦІЯ_5 на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя: ОСОБА_1