Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/3101/19
Провадження №1-кп/523/210/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

27.02.2024 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0002101 від 03.12.2018 рокувідносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Ревове, Ширяївського району Одеської області, громадянин України, неодружений, офіційно не працевлаштований, має середню освіту, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 14.02.2019 Суворовським районним судом м.Одеси за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, 70, 75, 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 2 роки;

- 10.11.2020 року Одеським Апеляційним судом за ч.3 ст.185, ч.1,4 ст.71, ч.5 ст.72 КК України до 5-ти років позбавлення волі;

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2018 року, приблизно о 10.30 годині ОСОБА_7 знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Вапняна 52а, проник на територію ПрАТ «ВО Стальканат-Сілур». Перебуваючи на території ПрАТ «ВО Стальканат-Сілур» ОСОБА_7 , переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи повторно, впевнившись, що його дії непомітні для оточуючих, підійшов до стіни газогенераторного цеху та за допомогою ножиців (секатор), які були в нього, демонтував три лінії кабелів ТЗГ 10x4x0,7, довжиною по 2 метри кожний, загальною вартістю 540,00 гривень. Після чого ОСОБА_7 разом із викраденим майном направився до виходу з території. Поклавши біля паркану викрадені три лінії кабелів ТЗГ 10x4x0,7, довжиною по 2 метри кожний, ОСОБА_7 направився назад на територію ПрАТ «ВО Стальканат-Сілур», але в цей час був помічений співробітниками охорони, які виконуючи свої обов`язки припинили злочинні дії ОСОБА_7 та викликали співробітників поліції.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав за необхідні для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. Пояснив, що 02.12.2018 до обіду, перебуваючи на вул.Вапняна в м.Одесі, він переліз у отвір в паркані на територію ПрАТ «ВО Стальканат-Сілур» з метою вкрасти кабель та заробити грошей. Там він відрізав шматок кабелю, але був помічений співробітниками охорони та не мав змоги його продати. У скоєному кається, просив суворо не карати та надати йому ще один шанс.

Від представника потерпілого по даному кримінальному провадженню надійшла заява з проханням розглянути справу за їх відсутності, матеріальних претензій вони не мають.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати:

-по ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднане з проникненням до іншого володіння, та винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює, не одружений, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 14.02.2019 Суворовським районним судом м.Одеси за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, 70, 75, 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 2 роки; 10.11.2020 року Одеським Апеляційним судом за ч.3 ст.185, ч.1,4 ст.71, ч.5 ст.72 КК України до 5-ти років позбавлення волі. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 02.12.2018 року, тобто до постановлення у відношенні нього попередніх вироків, остаточне покарання йому має бути призначено на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, думку прокурора, який вважав необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та обвинуваченого, який просив обрати покарання із застосуванням ст.70 ч.4 КК України, яке б не перевищувало попередні вироки, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення вол.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів у вигляді металевих ножиць (секатор), на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати їх у власність держави.

Цивільні позови не заявлено. Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, 96-1, 96-2 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

-По ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі;

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, а саме покарання за цим вироком та вироком Одеського Апеляційного суду від 10.11.2020року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5-ть (п`ять) років 1-н (один) місяць.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 в межах кримінального провадження не обиралась.

Згідно ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення у період з 24.03.2020 по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази по провадженню, а саме кабелі ліній зв`язку в кількості 3-х штук довжиною по 2 м кожний, які повернуті представнику потерпілого під розписку вважати повернутими за належністю.

Скасувати арешт з металевих ножиць (секатор) та відповідно до вимог ст.ст.96-1, 96-2 КК України конфіскувати їх в дохід Держави.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: