ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3809/22 Номер провадження 11-кп/814/1265/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001054 від 02.04.2022, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 358 КК України, продовжено відносно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сиктивкар, рф, громадянина України, неодруженого, не працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, а саме по 18.03.2024 включно.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, районний суд послався на те, що ризики, визначені статтею 177 КПК України мають місце, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, може впливати на свідків, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а отже інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманнямпід вартою.

У разі, якщо суд прийде до висновку, про неможливість застосувати інший більш м`який запобіжний захід, просить обрати альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі до 70 000 гривень.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що жоден із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не доведений прокурором та грунтується на припущеннях.

Вказує, що обвинувачений визнає вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та не визнає вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки вчинив злочин, передбачений ст. 309 КК України.

Крім того зазначає, що місцевим судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, частково визнає свою вину та його родичі знаходяться за кордоном.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, оскільки копію повного тексту ухвали отримала 31.01.2024, а 05.02.2024 звернулась з апеляційною скаргою.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники судового провадження звернулися до суду апеляційної інстанції з клопотаннями про розгляд справи у їхню відсутність.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Статтею 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи клопотання захисника про те, що вона не могла звернутися із апеляційної скаргою в строки, визначені КПК, оскільки не була обізнана про мотиви прийнятого судового рішення, та звернулася з апеляційною скаргою в 5-ти денний строк з моменту отримання 31.01.2024 копії ухвали суду.

Відтак, строк пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001054 від 02.04.2022, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке ухвалою районного суду задоволено 19.01.2024.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_6 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так, ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності,оскільки обвинувачується зокрема у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, є громадянином іншої держави та не має міцних соціальних зв`язків на території України, також не має офіційних джерел доходу, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого з метою отримання прибутку від незаконної діяльності, а тому може повернутися до вчинення кримінальних правопорушень.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

В даному випадку застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, на переконання колегії суддів, не зможе запобігти спробам обвинуваченого повернутися до протиправної діяльності, оскільки як слідує з обставин вчинення інкримінованих злочинів, то вони вчинялися зокрема і за місце проживання ОСОБА_7 , де останній зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, наркотичний засіб трамадол, особливо небезпечні психотропні речовини 4-МСС, PVP.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_7 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В той же час, є слушними заперечення сторони захисту про безпідставне не визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Колегією суддів береться до уваги, що у цьому кримінальному провадження до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 134 200 грн., який неодноразово продовжувався.

В той же час, при винесенні оскаржуваної ухвали, судом не було визначено заставу та не наведено мотивів неможливості її визначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи, що строк дії ухвали про обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинен перевищувати 60 днів, а визначення розміру застави в даному випадку нерозривно пов`язано із обранням/продовженням строку тримання під вартою, в разі продовження строку тримання під вартою, має зазначатися також і рішення про продовження дії альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

При цьому, колегія суддів вважає раніше обраний розмір застави таким, що відповідає особі обвинуваченого, обставинам вчинених кримінальних правопорушень, а також зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. А тому, підстави для зменшення розміру застави відсутні.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_6 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та поновити строк на оскарження ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині не визначення розміру застави під час продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змінити.

Разом із продовженням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити ОСОБА_7 заставу у раніше визначеному ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.08.2023 розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134 200 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4