"26" лютого 2024 р. Єдиний унікальний № 371/21/24
Номер провадження № 1-кп/371/4/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миронівка кримінальне провадження за № 0000309, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Халаїдове Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, працюючого водієм ПФ «Віта», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілої

юридичної особи ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 відповідно до наказу Приватного підприємства «Віта» № 01/11-01 від 01.11.2022, прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів та за ОСОБА_3 закріплено автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель AXOR реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, 15.09.2023 в ранковий час, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , достовірно знав, що указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 (із змінами, внесеними згідно з Указами Президента№133/2022 від 14 березня 2022, № 259/2022 від 18 квітня 2022, № 341/2022 від 17 травня 2022, № 573/2022 від 23 серпня 2022, № 757/2022 від 16 листопада 2022, № 58/2023 від 06 лютого 2023, № 254/2023 від 01 травня 2023 та № 451/2023 від 26 липня 2023), в Україні введено воєнний стан, рухався на автомобілі марки MERCEDES-BENZ модель AXOR реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , по автошляху Н-01 сполученням Знам?янка-Київ у м. Миронівка Обухівського району Київської області, та в останнього виник умисел на вчинення крадіжки дизельного палива з паливного баку автомобіля марки MERCEDES-BENZ модель AXOR реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності приватній фірмі «Віта» ідентифікаційний код юридичної особи 20575062.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на крадіжку дизельного палива, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника тa пересвідчившись, що його дії залишаються не поміченими з боку сторонніх осіб, ОСОБА_3 зупинив керований ним автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель AXOR реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_3 , на узбіччі автошляху Н-01 сполученням Знам?янка-Київ 101 км. + 500 метрів, після чого за допомогою пластикової каністри та резинового шлангу, які заздалегідь ним були наготовлені, з паливного баку автомобіля марки MERCEDES-BENZ модель AXOR реєстраційний номер НОМЕР_1 , таємно викрав 10 літрів дизельного палива «ДП-3-Євроб-ВО», фактичним володільцем якого є приватне підприємство «Віта» ідентифікаційний код юридичної особи 20575062.

Після чого, ОСОБА_3 намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, але був помічений та затриманий на місці працівниками сектору реагування патрульної поліції відділ поліції № 2 Обухівського районного управління поліції ГУНІІ в Київській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перешкодили йому покинути місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядитись вищевказаним майном.

Таким чином, ОСОБА_3 , здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, пояснив, що дійсно вранці 15.09.2023 року здійснив крадіжку дизельного палива з автомобіля MERCEDES-BENZ реєстраційний номер НОМЕР_1 . Дизельне паливо з автомобіля злив до білої пластикової каністри об`ємом 10 літрів. Дизельне паливо мав намір забрати додому, однак його дії помітили працівники поліції. Після чого, зателефонували керівнику підприємства, який потім під`їхав до місця події.

У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та визначити йому іспитовий строк.

Представник ПП «Віта» ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував щодо розгляду справи в порядку визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому просив застосувати до ОСОБА_3 максимально м`яке покарання, оскільки він позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, кваліфіковано правильно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, повне визнання своєї вини, наявність на його утриманні малолітньої дитини, клопотання власника потерпілої юридичної особи про застосування до обвинуваченого максимально м`якого виду та розміру покарання обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, незначний розмір майна, замах на крадіжку якого здійснив обвинувачений, особу обвинуваченого: його молодий вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, а також враховує, що врезультаті кримінального правопорушення потеріпілій юридичній особі викрадене майно було повернуто.

Суд також враховує висновок викладений у досудовій доповіді Обухівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр Пробації» у м. Києві та Київській області від 29.01.2024, згідно якого ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінено як високий, ризик його небезпеки для суспільства оцінено як середній. Орган пробації вважає можливим виправлення без ізоляції від суспільства. Приймаючи до уваги вищевикладене, дослідивши інформацію та зібрані матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 Обухівський районний відділ №1 філії Державної установи «Центр Пробації» у м. Києві та Київській області, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства (позбавлення або обмеження волі). У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним крім обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, зважаючи на те, що існують обставини, які пом`якшують покарання та відсутні обставини, які його обтяжують, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням в силу ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.

Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань про його обрання від прокурора не надійшло.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 /один/ рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази:

- каністру білого кольору, з кришкою синього кольору, з вмістом рідини зі специфічним запахом та консистенцією дизельного палива до позначки 10 літрів, а також гумовий шланг чорного кольору довжиною 145 см., які поміщені до номерного поліетиленового пакету WAR1830282 та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області повернути ПП «Віта»ідентифікаційний код юридичної особи 20575062.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати у кримінальному провадженні за проведення експертизи від 05.10.2023 СЕ-19/111-23/51074-ТВ у сумі 717,00 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 27.09.2023 у справі ЄУН 371/1385/23 провадження №1-кс/371/307/23 скасувати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, та надіслати представнику потерпілої юридичної особи.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1