Справа №504/3606/17
Провадження №1-кп/523/131/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2024 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Доброславської окружної прокуратури Папертного ОСОБА_3

Одеської області

за участю захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси в режимі відео конференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000330 від 27.02.2017 року та клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернігів, громадянки України, з вищою освітою, працюючої неофіційно, раніше не судимої.

Зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.345-1 ч.2 КК України, -

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальне провадження за №0000330 від 27.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.345-1 ч.2 КК України.

За змістом пред`явленого обвинувачення встановлено, що 27.02.2017 року о 10:00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись на другому поверсі приміщення Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, розташованому в будинку №1-в по вул. Цвєтаєва в с. Сичавка Лиманського району Одеської області, побачивши, що оператор-кореспондент ТОВ «Місцеві новини» ОСОБА_6 , яка діючи згідно положення «Про позаштатних громадських журналістів ТОВ «Місцеві новини», затвердженого наказом директора ТОВ «Місцеві новини №8 від 15.02.2015р., законно здійснювала професійну діяльність журналіста на підставі редакційного завдання №63 від 27.02.2017 року, а саме тримаючи в руках відео камеру марки «Panasonik AG-DVC60» виконувала відео зйомку виходу громадян з сесійної зали після закінчення сесії, в цей момент ОСОБА_5 голосно заборонила ОСОБА_6 проводити зйомку, на що остання відвела об`єктив камери від ОСОБА_5 в бік, не припинивши знімати. Будучи незадоволеною діями ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаною, що перед нею знаходиться представник преси, оскільки поверх одягу ОСОБА_6 було наявне дійсне посвідчення представника преси №16, а саме оператора, видане 1.03.2015р. ТОВ «Місцеві новини», маючи умисел на умисне заподіяння журналісту тілесних ушкоджень під час здійснення останньою законної професійної діяльності, діючи навмисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, нанесла потерпілій один удар рукою в область голови, а саме у праве око, після чого схопила руками за мікрофон відео камери, намагаючись вибити з рук останньої, тим самим спричинивши ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи за №27 від 9.03.2017 року тілесне пошкодження у вигляді синця на повіках правого ока та садна на нижній повіці правого ока, що мало незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 діб, що за критеріями п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Таким чином, на підставі фактичних даних, викладених в обвинувальному акті, суд вважає, що ОСОБА_5 своїми діями скоїла умисний злочин, передбачений ст.345-1ч.2 КК України та її дії вірно кваліфіковані за ознаками, як умисне заподіяння журналісту легких тілесних ушкоджень у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності

29.03.2024 року під час судового засідання захисником ОСОБА_4 , діючого в інтересах ОСОБА_5 , було надане письмове клопотання про звільнення підзахисної від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.345-1 ч.2 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, мотивуючи тим, що з часу вчинення даного кримінального правопорушення пройшло більше п`яти років, що дозволяє звільнити особу від кримінальної відповідальності, інкримінований злочин відноситься до категорії нетяжкого злочину відповідно до положень ст.12 КК України; строк давності не зупинявся та не переривався через вчинення нового злочину.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, підтвердивши, що їй зрозумілі права та підстави закриття кримінального провадження, водночас зазначаючи, що не визнає свою провину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, покладеному в основу обвинувачення, передбаченому ст.345-1 ч.2 КК України.

Прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ст.345-1 ч.2 КК України, оскільки дійсно за пред`явленим обвинуваченням строк притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.49 КК України сплив, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, як з`ясовано, строк давності не переривався.

Вислухавши думку учасників процесу прокурора ОСОБА_7 , який за наявності підстав підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України; захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої, які просили задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, враховуючи характер та ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 діяння за ознаками ст.345-1 ч.2 КК України, яке було вчинене 27.02.2017 року та відноситься до категорії нетяжкого злочину відповідно ст.12 КК України, суд дійшов до висновку, що клопотання сторони захисту обґрунтоване та підлягає задоволенню за наступними підставами.

Так, на підставі ст.284 ч.2 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно вимог ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому за змістом ч.2 ст.285 КПК України особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Статтею ст.286 ч.1 КПК України констатовано, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Положеннями ст.286 ч.4 КПК України регламентовано, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст.314 ч.3 п.2 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити кримінальне провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Разом з цим, статтею 44 ч.1, ч.2 КК України сформульовані правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності, а саме особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно положень ст.49 ч.1 п.3 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За змістом ст.12 ч.4 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкцією статті 345-1ч.2 КК України передбачена кримінальна відповідальність, що карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Щодо посилання обвинуваченої ОСОБА_5 на невизнання своєї вини в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ознаками ст.345-1 ч.2 КК України, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з положень закону, а саме ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Дана позиція визначена в постанові Верховного суду за № 730/67/16-к від 26.03.2020р.

Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові за №598/1781/17 від 17.06.2020 року звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину; не ухилення особи від слідства або суду.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за ознаками ст.345-1 ч.2 КК України, яке мало місце 27.02.2017 року, та яке відноситься до категорії нетяжкого злочину відповідно положень ст.12 КК України, більше до кримінальної відповідальності не притягувалася, що знайшло своє підтвердження у ході судового засідання, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, а саме письмової згоди ОСОБА_5 на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, за відсутності будь-яких заперечень зі сторони учасників процесу, суд дійшов до висновку, що є достатньо правових підстав для задоволення клопотання, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, кримінальне провадження закриттю за вищезазначеною статтею, так як строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ст.345-1 ч.2 КК України, який становить п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, на момент розгляду справи сплинув.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що під час досудового розслідування здійснювалося безкоштовне залучення експертів для проведення судово-медичної експертизи відносно потерпілої, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що в рамках даного кримінального провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії ухвали припинив свою дію 8.12.2017р. та за відсутністю клопотань учасників процесу в подальшому запобіжний захід відносно обвинуваченої під час судового провадження не обирався, тому після набрання ухвали законної сили скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.314, 284-286, 288, 369-372, 394-395 КПК України, -

Постановив:

Клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст.49 ч.1 п.3 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.345-1 ч.2 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за №0000330 від 27.02.2017 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ст.345-1 ч.2 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1