Справа № 162/1041/23
Провадження № 1-кп/162/48/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.10.2023 року за №0000716 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, непрацевлаштованої, заміжньої, несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК України)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 03.10.2023 року близько 10 год 00 хв в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та метою викрадення чужого майна, переконавшись, що її дії ніким не помічені, перебуваючи у продуктовій крамниці «Ситий Кабанчик» по АДРЕСА_2 шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрала бувший у використанні мобільний пристрій марки «Motorola» моделі «XT2155-3» вартістю 2166,67 гривень, належний ОСОБА_7 , не здійснивши при цьому будь-яких дій на встановлення власника, перемістила його до господарської сумки та в подальшому перенесла до свого місця проживання, чим спричинила потерпілій майнову шкоду у вказаному розмірі.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у вчиненні злочину та пояснила наступне. Вранці, у жовтні місяці, точної дати не пам`ятає, поїхала з дочкою до ОСОБА_8 за покупками. Зайшовши до магазину «Ситий кабанчик», дочка сіла за дитячий столик, поки вона здійснювала покупки. Коли підійшла до дочки, остання показала їй, що на столику лежить мобільний телефон. Вона забрала цей телефон, поклавши собі в сумку. Після цього вони пішли до автостанції та поїхали додому. На автостанції телефон почав блимати, вона його вимкнула та викинула чохол. Після приїзду до місця свого проживання, телефон поклала на шафу в своєму будинку та займалась господарством. Ввечері, за півгодини після ввімкнення телефону, приїхала поліція. Вона віддала добровільно його поліції та написала пояснення. Телефоном не користувалась. Будь яких дій з метою встановлення власника телефону не намагалась здійснити. Просто забрала телефон, чому - пояснити не може. До поліції приїздила на всі виклики під час досудового розслідування. Просила вибачення у потерпілої і щиро розкаялась у здійсненому.

Потерпіла ОСОБА_7 вказала у своїх показаннях, що 03 жовтня 2023 року, у першій половині дня, перебуваючи в магазині «Ситий кабанчик» в селищі Любешів, здійснила покупки та підійшла до столика скласти куплене, при цьому поклавши телефон на столик. Вийшовши з магазину та пройшовши декілька кроків, виявила відсутність телефону. Зрозуміла, що залишила телефон на столику, коли складала речі в сумку. Повернувшись до магазину, телефону на місці не виявилось. Почала розпитувати продавців та людей, чи хтось бачив телефон. Ніхто не бачив. Коли перебувала в магазині за нею стояла жінка з дитиною. Коли вона складала речі, дівчинка сиділа за дитячим столиком. На зовнішність тієї жінки не звернула уваги. Як повернулась за телефоном, дівчинки в магазині вже не було. Одна з жінок, які були в магазині, запропонувала зателефонувати на номер її мобільного, однак спроба була марною, телефон був вимкнений. Зателефонувала до поліції, повідомила про обставини з телефоном, пізніше написала заяву щодо викрадення. Оскільки на її телефоні був ввімкнений батьківський контроль, можна було прослідкувати через мережу «Інтернет» його місце розташування, син постійно контролював цей процес. Телефон довго був вимкнений, тому відразу не можна було з`ясувати місце його розташування. Але коли телефон ввімкнули, син відразу зв`язався з поліцією, повідомивши місце, де зафіксовано сигнал. Поліція виїхала за тими координатами та знайшли її телефон за місцем проживання обвинуваченої. Телефон їй повернули, користується ним. Не наполягає на суворому покаранні, вважає, що застосовувати реальну міру покарання не потрібно.

Винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, крім повного визнання вини обвинуваченою, за викладених вище обставин, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, зокрема:

- рапортом про прийняття та реєстрацію заяви в ІТС ІПНП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області 03.10.2023 року за №5915;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу подію від 03.10.2023 року від ОСОБА_7 ;

- письмовою заявою ОСОБА_9 від 04.10.2023 року про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефона марки «Мoto е20» із сім-карткою мобільного зв`язку НОМЕР_1 , який вона викрала 03.10.2023 року в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- письмовою заявою ОСОБА_10 від 04.10.2023 року про добровільну видачу відеозаписів з камер спостереження у магазині «Ситий Кабанчик» за 03.10.2023 року;

- протоколом прийняття речей і документів, які були добровільно видані (надані) для приєднання до матеріалів кримінального провадження від 04.10.2023 року з ілюстративними таблицями, а саме мобільного телефона марки «Мoto е20» IMEI1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім-карткою мобільного зв`язку НОМЕР_1 сірого кольору;

- постановою про визнання речей речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 05.10.2023 року;

- ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10.10.2023 року про накладення арешту на майно, а саме на мобільний пристрій марки «Мoto е20» IMEI1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім-карткою мобільного зв`язку НОМЕР_1 ;

- висновком експерта №СЕ-19/103-23/11407-ТВ від 16.10.2023 року з ілюстративною таблицею, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефона марки «Motorola» модель «ХТ2155-3» станом на 03.10.2023 року складала 2166,67 гривень;

- протоколом огляду від 18.10.2023 року з додатками та диском відеозаписів з камер спостереження у магазині «Ситий Кабанчик» за 03.10.2023 року.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченої та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, а їх сукупність з точки зору взаємозв`язку є достатньою для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод в наданні доказів, їх дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом в межах пред`явленого обвинувачення, безпосередньо дослідивши та перевіривши усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу злочину, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння події, викладеної в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством та узгоджуються між собою.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» п. 282). Таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, встановлених судом.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65-67 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд враховує, що вчинений ОСОБА_5 злочин, згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином, беручи до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, розмір завданої шкоди з врахуванням повернення потерпілій викраденого майна, а також визнання вини обвинуваченою у вчиненому.

На підставі вказаного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання за мінімальною межею санкції ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Разом з тим, суд враховує характеризуючі дані вказаної особи, зокрема, ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, добре характеризується за місцем проживання, документальні дані про звернення за психіатричною та наркологічною допомогою відсутні, та позицію потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання.

Отже, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд вважає можливим виправлення винної без реального відбування покарання, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, яке буде достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину, відповідатиме його меті і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства, правами потерпілої та особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України, скасувавши накладений на них арешт.

На підставі положень ч.2 ст.124 КПК України стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати за залучення експертів.

Керуючись ст. 50, 65-67 КК України, ст. 373, 374, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути зі ОСОБА_5 в дохід держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 16.10.2023 року №СЕ-19/103-23/11407-ТВ у розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень.

Арешт на майно, накладений на підставі ухвали слідчого судді Камінь-Каширського суду Волинської області від 10.10.2023 року, скасувати.

Речові докази, а саме:

- мобільний пристрій марки «Мoto е20» IMEI1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім-карткою мобільного зв`язку НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 , - залишити ОСОБА_7 за належністю;

- диск для лазерних систем зчитування з відеозаписами камер внутрішнього відеоспостереження магазину «Ситий Кабанчик» за 03.10.2023 року, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з дня отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_11