У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(про застосування запобіжного заходу)

Справа №348/1535/24

Провадження №1-кс/348/302/24

29 червня 2024 року м. Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за № 0000218, від 27 червня 2024 року, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабинці, Борщівського району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, із вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації в військовій частині НОМЕР_1 на посаді оператора-стрільця 2-го батальйону охорони 4 роти охорони 1 відділення охорони 1 взводу охорони військової частини НОМЕР_1 , військове звання старший солдат.

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.2 ст. 286 Кримінального Кодексу України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

Заступник начальника СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, капітан поліції ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

В обгрунтування своїх вимог слідчий посилається на те, що слідчим відділенням Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218 від 27 червня 2024 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у званні старший солдат, 26.06.2024 близько 23 год. 00 хв., в темну пору доби, суху погоду, керуючи автомобілем марки OpelAstra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався ділянкою автодороги Н-09 сполученням Мукачево Львів у напрямку м. Мукачево. Ділянка дороги пряма, із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, та спуск і знаходиться поблизу Лоївського будинку культури, що по АДРЕСА_2 , тобто в межах населеного пункту. Проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху, не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості на даній ділянці дороги, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перебував на проїзній частині дороги, внаслідок чого пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді субдоральної гематоми, лінійного перелому лівої кістки з ліва в надбрівній ділянці з переходом на верхню стінку орбіти, закритої черепно-мозкової травми що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, 26 червня 2024 року, близько 23 годин 00 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки OpelAstra, реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись ділянкою автодороги Н-09 сполученням Мукачево Львів, що по вул. Грушевського у селі Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області у напрямку м. Мукачево, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Після наїзду на пішохода ОСОБА_7 , водій ОСОБА_5 , в порушення вимог п. п. 2.10 а), г) Правил дорожнього руху, достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі: не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих заходів для надання йому домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, а умисно залишив його у небезпечному для життя стані та покинув місце події.

27 червня 2024 року в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 затримано за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України.

28 червня 2024 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч.1 ст. 135 КК України, підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні, а саме: протоколами огляду місця події від 27.06.2024, схемою до протоколу огляду місця події, заявою підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмовими поясненнями та протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 3, догоспітальним клінічним протоколом № 7347-5092-9901-0405 на ім`я ОСОБА_7 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_5 підозрюється, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту за ч.2 ст. 286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1,2, 3ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює, що в разі доведення його вини в суді, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 8 років; незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів, так як досудове розслідування триває та з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний може чинити тиск на них; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може не з`являтися на виклики до слідчого, прокурора чи суду.

При цьому, злочини було вчинено за обставини, що обтяжує покарання, а саме ОСОБА_5 після вчинення злочину не вжив заходів щодо надання медичної допомоги потерпілому, а з метою уникнення відповідальності та приховування злочину втік автомобілем з місця події. Зазначена обставина вказує на психологічно-нестійкий характер підозрюваного нести відповідальність за свої дії, бажання уникнути покарання.

З вищевикладеного вбачається, що є обґрунтований ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органу досудового розслідування та суду), який полягає в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 який після скоєння ДТП достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі: не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих заходів для надання йому домедичної допомоги а умисно залишив його у небезпечному для життя стані та з місця події втік, зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду, так як усвідомлює, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено виключно позбавлення волі від 3 до 8 років.

Слідство вважає, що є обґрунтований ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на потерпілого, свідка), який полягає в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 в разі обрання іншого менш суворого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, опинившись на волі на час досудового слідства та судового розгляду зможе незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 .

Окрім того підозрюваний ОСОБА_5 дорожньо-транспортну пригоду із застосуванням транспортного засобу, залишивши місце події, намагався сховати речовий доказ, а саме автомобіль марки OpelAstra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , тому є обґрунтований ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України (знищення, приховання або спотворення будь-яких речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення).

Вказані обставини дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів. Тому відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, надали пояснення, аналогічні змісту клопотання, просили клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Разом з тим, слідчий ОСОБА_3 зазначив, що підозрюваний дійсно добровільно написав заяву про огляд транспортного засобу, однак вже після того, коли до нього прийшли працівники поліції. Прокурор ОСОБА_8 вказав, що підозрюваний заховав свій транспортний засіб у гаражі та після події здійснював телефонні дзвінки, щоб приховати наслідки ДТП.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти обґрунтованості підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, зазначив, що ДТП відбулося за неясних обставин, потерпілий сам вискочив на дорогу, не встановлено, чи мав підозрюваний технічну можливість уникнути зіткнення, Вважає, що прокурором не доведено належними доказами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просив врахувати, що ОСОБА_5 добровільно видав автомобіль для огляду, те що він є кадровим військовим, є учасником бойових дій, зокрема ОСОБА_9 , має поранення, з приводу яких проходив лікування та реабілітацію. Також вказав, що вранці 29.06.2024 дружина підозрюваного ОСОБА_10 була в лікарні у потерпілого та дала матері потерпілого 20000,00 грн. на лікування, про що остання написала розписку. Вважає, що більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту або застави цілком забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував свою причетність до злочину, вину у вчиненому визнає. Зазначив, що він з потерпілим розмовляв, запитав у нього, чи потрібна йому якась допомога, на що потерпілий сказав, що йому нічого не потрібно. Крові на тілі потерпілого він не бачив. Розуміє, що мав би залишитися на місці ДТП та викликати поліцію та швидку допомогу для потерпілого. Вважає, що у потерпілого потрібно з`ясувати, чому він знаходився на дорозі в нічний час. Автомобіль поставив у гараж, щоб сусіди не задавали зайвих питань. Був у шоковому стані, коли підписував письмові пояснення. Просив врахувати його заслуги перед Батьківщиною. Запобіжний захід просив обрати на розсуд суду.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо обґрунтованості підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5статті 9 КПК).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 повідомив, що не спростовує доводи слідчого про обґрунтованість підозри, свою вину визнає.

З матеріалів, доданих до клопотання слідує, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який кваліфікується як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження; та за ч.1 ст. 135 КК України, який кваліфікується як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

На підтвердження обґрунтованості підозри слідчий і прокурор надали в копіях такі докази: витяг з ЄРДР за № 0000218 від 27.06.2024, рапорт з бази «Армор» про те, що 26.06.2024 о 23-10 на службу «102» надійшло повідомлення про ДТП з травмованими; протоколи огляду місця події від 27.06.2024 зі схемою, під час огляду яких були вилучені уламки корпусу автомобіля, уламки скла, змиви речовини бурого кольору, мікрооб`єкти з корпусу автомобіля, автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, мобільний телефон; постанову про визнання речовими доказами від 28.06.2024; заяву підозрюваного ОСОБА_5 , протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_11 ; письмові пояснення та протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 , догоспітальний клінічний протокол № 7347-5092-9901-0405 на ім`я ОСОБА_7 ..

Сторона захисту долучила до матеріалів клопотання документи на підтвердження участі підозрюваного в бойових діях, копії медичних документів про проходження ОСОБА_5 лікування захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, копію розписки ОСОБА_11 від 27.06.2024.

За змістом вказаних документів, все вказує на те, що 26 червня 2024 близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався ділянкою автодороги Н-09 сполученням Мукачево Львів у напрямку м. Мукачево. по вулиці Грушевського у селі Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 та після наїзду на останнього не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих заходів для надання йому домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, а умисно залишив його у небезпечному для життя стані та покинув місце події.

Доводи підозрюваного ОСОБА_5 про те, що він з потерпілим розмовляв, запитав у нього, чи потрібна йому якась допомога, на що потерпілий сказав, що йому нічого не потрібно, слідчий суддя сприймає критично та розцінює як спосіб захисту, оскільки в письмових поясненнях від 27.06.2024 підозрюваний зазначив «що «… у світлі задніх фар вантажівки я побачив, як хлопчина піднявся і попрямував у напрямку узбіччя. Після чого я подумав, що з ним усе добре, сів у свій автомобіль та продовжив руху напрямку села Заріччя».

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлена підозра є обґрунтованою (не є явно необґрунтованою) і може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існують ризики, передбачені пунктами 1, 2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Врахування тяжкості кримінального правопорушення також має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від органу досудового розслідування та суду, та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.

Зокрема ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що може бути достатньою підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

При оцінці ризику впливу на потерпілого та свідків по кримінальному провадженню необхідно враховувати встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від учасників процесу (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від учасників процесу та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні лише розпочалося, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, потерпілий та свідки ще не були допитані в судовому засіданні, тому підозрюваним може бути здійснений вплив на них, оскільки перебуваючи на волі і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися, а також користуватися засобами зв`язку, намагаючись уникнути чи пом`якшити покарання за вчинення злочинів у вигляді позбавлення волі, об`єктивно матиме можливість вчиняти вплив на них.

Ризик знищення, приховання або спотворення будь-яких речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив дорожньо-транспортну пригоду із застосуванням транспортного засобу, залишивши місце події, сховав речовий доказ в гараж. Як пояснив підозрюваний «щоб сусіди зайвих питань не задавали».

Також слідчий суддя враховує, що потерпілий є неповнолітньою особою, якого підозрюваний після вчинення ним ДТП, залишив у небезпеці.

Таким чином посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених ст.177КПК України є безпідставними, оскільки слідчим та прокурором наведено достатні та переконливі докази про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2,3 ст. 177 КПК України.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність у ОСОБА_12 статусу підозрюваного у вчиненні злочинів, один з яких є тяжким, та доведених ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий та прокурор на основі наданих доказів довели наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що надані прокурором докази доводять обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора і наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який здатен запобігти доведеним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Щодо розміру застави.

Також, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 грн., яка на переконання суду є достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків у разі її внесення, а також у разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утриматися від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Розмір застави, у відповідності до ч.5 ст.182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує на тому, що сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися чи будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Висновки суду.

Суд також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_5 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно задовольнити, та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.177,178,182,183,193,194 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання заступника начальника СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000218, від 27 червня 2024 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.2 ст. 286 Кримінального Кодексу України щодо ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Строк перебування під вартою ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання 18 години 54 хвилин 27 червня 2024 року до 18 години 54 хвилин 26 серпня 2024 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647, банк отримувача: ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, рахунок отримувача: UA0002265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки:

- прибувати до слідчого прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, заступнику начальника СВ Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 для негайного виконання, прокурору Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника СВ Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 01.07.2024 о 08-15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1