справа № 462/8910/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000851 від 28.08.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , 28.08.2023 року, близько 20 год. 00 хв., знаходячись на відкритій ділянці території розташованої біля перонів Приміського вокзалу м. Львова, що по вул. Городоцькій, 177 у м. Львові, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 1987 року народження, який супроводжувався обопільною шарпаниною, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 з допомогою розкладного ножа умисно наніс останньому удар в ділянку грудної клітки зліва, чим спричинив потерпілому відкриту рану передньої стінки грудної клітки, проникаюче поранення грудної клітки зліва, травматичний гемопневмоторакс, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Крім цього, 28.08.2023, близько 20 год. 02 хв., ОСОБА_4 , втікаючи від ОСОБА_6 , який намагався його наздогнати, забіг на один із перонів Приміського вокзалу м. Львова, що по вул. Городоцькій, 177 у м. Львові, де його спробував зупинити та затримати ОСОБА_7 , а тому між ними спричинилася шарпанина на ґрунті раптово виниклого конфлікту, в ході якого ОСОБА_4 маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , за допомогою розкладного ножа, умисно наніс останньому два удари в ділянку грудної клітки, чим спричинив потерпілому множинні відкриті рани стінки грудної клітки, колоті рани задньої поверхні грудної клітки зліва, не проникаючі в грудну порожнину, що відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, після чого з місця події ОСОБА_4 втік.

Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від надання суду пояснень, проте свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи, а судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Мотиви суду, оцінка та висновки.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України є правильною, оскільки останній спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Так, суд зазначає, що за змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд при розгляді кримінального провадження досліджує докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, аналізує їх та дає оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 1 ст. 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження, обвинуваченим не оспорюються.

Призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому у даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Отже при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, зокрема: відповідно до характеристики Відділу «Офіс Львівської громади у смт. Рудне» вбачається, що за період проживання скарг та нарікань від сусідів не надходило, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога (т. 3, а.с кримінального провадження 32) та на обліку у лікаря-психіатра (т. 3, а.с кримінального провадження 34), також те, що останній визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Галицького районного суду м. Львова № 461/6457/23 від 31.10.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку:

Щодо арешту майна.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалами слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/6456/23 від 31.08.2023 року (т 1, а.с кримінального провадження 37-38), № 462/6456/23 від 31.08.2023 року (т. 1, а.с кримінального провадження 75-76), № 462/6456/23 від 31.08.2023 року (т 1, а.с кримінального провадження 135-136), № 462/6456/23 від 31.08.2023 року (т 1, а.с кримінального провадження 145-146), було накладено арешт на речові докази, а згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання:

- ч. 1 ст. 121 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 125 КК України 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Галицького районного суду м. Львова від 31.10.2023 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Строк відбуття остаточного покарання рахувати з дня затримання 29.08.2023 року.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/6456/23 від 31.08.2023 року (т. 1, а.с кримінального провадження 37-38), а саме: на спортивну кофту сірого кольору, із написом «ICE MAN», зі слідами речовини бурого кольору, та спортивні шорти синього кольору, які були вилучені 29.08.2023 року під час огляду місця події та знищити вказане майно.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/6456/23 від 31.08.2023 року (т. 1, а.с кримінального провадження 75-76), а саме: на пару чоловічих кросівок 40-го розміру, сірого кольору зовні та зеленого кольору із середини, на язичках яких та на боковій поверхні напис синьо-червоного кольору кирилицею «Climacool», із сіточкою по всій площі кросівок, шнурками чорного кольору та плямою бурого кольору на правому кросівку, які були вилучені 29.08.2023 року під час особистого обшуку ОСОБА_4 в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення та знищити вказане майно.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/6456/23 від 31.08.2023 року (т. 1, а.с кримінального провадження 135-136), а саме: на джинси чорного кольору фірми «RedManJeans», пару шкарпеток білого кольору із слідами речовини бурого кольору, пару кросівок чорного кольору із підошвою білого кольору, на якій знаходяться сліди речовини бурого кольору, чоловічі труси бордового кольору зі слідами речовини бурого кольору, із написом на поясній резинці «UYUT», які були вилучені 29.08.2023 року під час огляду місця події та знищити вказане майно.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/6456/23 від 31.08.2023 року (т. 1, а.с кримінального провадження 145-146), а саме: на футболку жовтого кольору із написами у вигляді писаних літер чорного кольору, на задній частині якої знаходиться пляма бурого кольору, пару спортивних штанів фірми «Iceman», сірого кольору, на яких на задній частині резинки наявний слід бурого кольору, які були вилучені 29.08.2023 року під час огляду місця події та знищити вказане майно.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 4 фрагменти скла коричневого кольору поміщених в паперовий конверт, сліди РБК вилучені і поміщені в паперові конверти в кількості 2 шт., сіра спортивна кофта з слідами РБК вилучена і поміщена в паперовий пакет, шорти спортивні синього кольору вилучені і поміщені в паперовий пакет (т. 1, а.с кримінального провадження 31-32) знищити.

- пара чоловічих кросівок 40-го розміру, сірого кольору зовні та зеленого кольору із середини, на язичках яких та на боковій поверхні напис синьо-червоного кольору кирилицею «Climacool», із сіточкою по всій площі кросівок, шнурками чорного кольору та плямою бурого кольору на правому кросівку (т. 1, а.с кримінального провадження 71-72) знищити.

- футболка червоного кольору з написом чорного кольору великими латинськими буквами «CRAFTED», шорти чорного кольору з написом латинськими буквами білого кольору «SPEEDO» та задньою боковою кишенею, кепку темно-синього кольору з маркуванням «UNFPA», один балон з препаратом сльозоточивої та дратівливої дії з маркуванням «Терен 4», предмет конструктивно схожий на ніж з червоною рукояткою (т. 1, а.с кримінального провадження 93-94) знищити.

- відеозаписи за період часу з 20 год. 00 хв. по 20 год 03 хв. 28.08.2023 року із камер відеоспостереження, які розміщенні за адресою: АДРЕСА_2 з умовними назвами «РО-Платформа-2-вхід-5958-to-0306.mp4»,«РО-Платформа-2-вихід-5958-to-0306.mp4»,«PTZ-Приміськийвокзал-5958-to-0306.mp4» Camera 01-5958-to-0304.mp4 (т. 1, а.с кримінального провадження 120-121) залишити у матеріалах справи.

- джинси чорного кольору фірми «RedManJeans», пару носків білого кольору із слідами речовини бурого кольору, пару кросівок чорного кольору із підошвою білого кольору, на якій знаходяться сліди речовини бурого кольору, чоловічі труси бордового кольору зі слідами речовини бурого кольору, із написом на поясній резинці «UYUT» (т. 1, а.с кримінального провадження 132-132(зворот) знищити.

- футболка жовтого кольору із написами у вигляді писаних літер чорного кольору, на задній частині якої знаходиться пляма бурого кольору, пару спортивних штанів фірми «Iceman», сірого кольору, на яких на задній частині резинки наявний слід бурого кольору (т. 1, а.с кримінального провадження 142-142(зворот) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок суду складений та підписаний суддею у нарадчій кімнаті 05.03.2024 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: