Справа №523/4502/24
Провадження №1-кп/523/1084/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000109 від 17.03.2023за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бахмут, Донецької області, офіційно не працевлаштованої, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2КК України

ВСТАНОВИВ:

15.03.2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений 14.03.2024 року прокурором, по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000109 від 17.03.2023 року, відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2КК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2024 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт наданий суду, складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України тому підстав для його повернення немає, підстав для закриття справи передбачених п.п. 4-8,10 ч.1 та ч.2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України не має, підстав для внесення подання для визначення підсудності кримінального провадження немає.

Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні не заперечували щодо відсутності підстав для прийняття рішень передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України. Проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Так, у вказаному кримінальному провадженні угода відсутня, підстав для закриття провадження передбачених п.п. 4-8,10 ч.1 та ч.2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України судом не встановлено, обвинувальний акт відповідає вимогам до нього встановлених ст.291 Кримінального процесуального кодексу України, підстав для направлення обвинувального акту, для визначення підсудності не має, так як кримінальне провадження підсудне Суворовському районному суду м. Одеси.

Будь ким клопотань про надання доручення про складання досудової доповіді не заявлено.

Зі змісту частини 5 статті 314 КПК України слідує, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді. Такої необхідності не має, тому суд вважає за можливе не призначати досудову доповідь по справі.

Щодо питань які вирішуються судом з метою підготовки справи до судового розгляду було визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді кримінального провадження, вирішено розглядати справу у відкритому судовому засіданні через відсутність підстав для його закритого розгляду.

Як передбачено, ч. 1 ст. 316 КПК України вбачається, що після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Крім того прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинуваченої, яку мотивував, тим, що наразі продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені судом при обранні запобіжного заходу на досудовому розслідуванні.

Сторона захисту заперечувала проти обрання запобіжного заходу.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, та додані до нього документи суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити, чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 цього ж Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2024, відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В ході розгляд клопотання слідчим суддею були встановлені ризики передбачені ст.177 КПК України, які наразі продовжують існувати.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, найтяжчий з яких відноситься до категорії тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої, підозрювана офіційно не працює, не заміжня, має постійне місце проживання, що свідчить про посередні соціальні зв`язки, проте досудове слідство знаходиться на початковому етапі, а тому є підстави вважати що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інші злочини, або продовжити злочин, у якому підозрюється.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої. При цьому суд переконаний що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо визначення застави.

Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо тримання під вартою триває тільки через побоювання, що обвинувачений буде переховуватись від правосуддя, проте його слід звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії, що не переховуватиметься від суду, наприклад внесе заставу (правова позиція, викладена у п.46 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»).

Зважаючи на положення ч.3 ст.183 КПК України, а також практики ЄСПЛ, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

Розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваної особи, інших даних про її особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною особою покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрювану особу від намірів та спроб порушити покладені на неї обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

При визначені розміру застави необхідно врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий стан підозрюваної; її сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

При визначенні розміру застави суд враховує дані про особу ОСОБА_4 сімейний стан та майновий стан, інші характеризуючі матеріали, надані захисником підозрюваної, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, яке віднесено до категорії тяжких.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченої особи, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного в суд достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу.

Зараз ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована та поки не отримує жодних доходів.

Однак, в той же час, не можуть залишатися поза увагою обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого серед інших обвинувачується ОСОБА_4 та сам факт вчинення таких злочинів в умовах воєнного стану, які направлені на виправдовування збройної агресії рф проти України.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про доцільність визначити ОСОБА_4 , як альтернативу застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заставу в максимальному розмірі для інкримінованої статті.

Згідно ЗУ «Про Державний Бюджет 2024 року» 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень, а тому саме з цього розрахунку буде визначена сума застави.

Тож за наведеного слід визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, оскільки такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить положенням ч.5 ст.182 КПК України та вимогам ст.ст.178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та не є явно непомірним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 23, 314-316, 176-178,182,183,193,194,314-316, 369-372,376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України, на 11 годину 00 хвилин 26.03.2024 року у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси.

Судовий розгляд даного провадження проводити одноособово.

В судовий розгляд викликати прокурора, захисника, обвинувачену.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів тобто до 18.05.2024 року.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинувачену; провадження по справі 1-кп/523/4502/24.

Обвинувачена звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинувачену обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду в розумні строки;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні щодо обставин вчинення кримінального правопорушення;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України.

Роз`яснити обвинуваченій наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваній, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу до 18.05.2024 року включно.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», для виконання.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя : ОСОБА_1