Справа № 203/1224/24
Провадження № 1-в/0203/45/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2023 у зв`язку з закінченням іспитового строку

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 1 (один) рік. На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 судом покладені обов`язки: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

08 березня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання, у зв`язку з закінченням іспитового строку. В обґрунтування подання представник органу пробації послався на те, що 25.05.2023 до Центрального районного сектора філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області (далі - Центральний районний сектор) надійшли та були прийняті до виконання копія вироку Приморського районного суду м. Одеси відносно гр. ОСОБА_4

25.05.2023 та 02.06.2023 засудженому були направлені виклики явкою до органу пробації для ознайомлення з вирком суду, але засуджений за викликами не прибув, про поважність причин не прибуття будь-яким зручним способом не повідомив.

08.06.2023 працівниками Центрального районного сектору був здійснений вихід за адресою, яка зазначена у вироку суду та встановлено, що ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 ніколи не проживає.

08.06.2023 відносно засудженого ОСОБА_4 працівниками Центрального районного сектору були розпочаті першочергові розшукові заходи з виявлення засудженого.

21.07.2023 за вх.№ 874 до Центрального районного сектора надійшла інформація з ІНФОРМАЦІЯ_2 в якій зазначено, що громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року, був 23.05.2023 наказом № 188 призваний за мобілізацією та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . 21.07.2023 за вих.№ 21/38/1208-23 до військової частини НОМЕР_1 було направлено повідомлення стосовно ОСОБА_4 , щодо підтвердження даної інформації.

30.08.2023 за вх.№ 1012 до Центрального районного сектора надійшло повідомлення з ВЧ НОМЕР_1 в якому зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив у військовій частині НОМЕР_1 курс базової загальновійськової підготовки та 10.07.2023 вибув до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.

30.08.2023, 16.10.2023, 20.11.2023 до військової частини НОМЕР_2 направлялись повідомлення стосовно ОСОБА_4 в яких зазначалось, що у разі підтвердження проходження військової служби на підставі Наказу Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020 «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання», запитати копію вироку Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2023 на військовослужбовця ОСОБА_4 для виконання за місцем проходження військової служби. Але згідно отриманих повідомлень з військової частини НОМЕР_2 військовослужбовець ОСОБА_4 у військовій частині НОМЕР_2 не проходив службу і у списках особового складу не рахується.

Крім того, працівниками сектору здійснювались телефонні дзвінки на номер телефону засудженого НОМЕР_3 . Також, через соціальну мережу «Viber» направлялись повідомлення. 23.11.2023 засуджений вийшов на зв`язок через «Viber», але повідомити свою адресу відмовився та до сектору у призначений час не прибув.

27.11.2024 відносно засудженого ОСОБА_4 були розпочаті першочергові розшукові заходи з виявлення останнього. Проведеними заходами, місцезнаходження засудженого ОСОБА_4 не було встановлено, та 10.01.2024 до Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів.

06.03.2024 за вх.№ 247 до Центрального районного сектора надійшло повідомлення з Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області в якому зазначено, що відносно ОСОБА_4 на теперішній час проводиться комплекс заходів, направлених на встановлення місцезнаходження останнього.

Засуджений ОСОБА_4 з умовами та порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженим до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та обов`язками покладеними вироком суду, не ознайомлений.

За період іспитового строку, гр. ОСОБА_4 обов`язки, покладені на нього судом, не виконав через відсутність останнього, до кримінальної відповідальності протягом іспитового строку не притягувався.

Частиною 2 ст.166 КВК України передбачено, що «подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання». Так як, місце знаходження засудженого ОСОБА_4 протягом іспитового строку органом пробації встановлено не було, останній не ознайомлений з порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, жодне попередження до засудженого не застосовувалось, а тому орган пробації не мав жодних законних підстав для направлення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Разом з тим, здійснення контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання «визначено кримінально-виконавчим Кодексом України та «Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», затвердженим наказом Міністерства юстиції від 29.01.2019 № 272/5.

Так, згідно з ч.1 ст.165 КВК України передбачено, що «іспитовий строї обчислюється з моменту оголошення вироку суду». Строк випробування засудженого ОСОБА_4 , закінчився 07.03.2024.

Згідно з ч.2 ст.165 КВК України «після закінчення іспитового строю засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питані пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в визначеному органі». Вказана законодавча норма викладена імперативно та не має іншого тлумачення. Таким чином, здійснення нагляду за засудженим після закінчення іспитового строку не передбачено діючим законодавством та орган пробації не має жодних законних підстав на проведення заходів соціально-виховної роботи із засудженим.

Начальник Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що закінчився іспитовий строк, визначений судом.

Представник органу пробації, прокурор, засуджений, про місце та час слухання справи були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до вимог ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд вважає за можливе розглянути клопотання без участі учасників судового засідання.

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч.3 ст.75 КК). Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.75 КК України.

За статтею 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

При цьому за ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Суд виходить з того, що іспитовий строк є визначеним проміжком часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим. В разі закінчення такого строку орган пробації може звернутись до суду лише з поданням про звільнення від покарання засудженої особи, оскільки період контролю щодо такої особи у державних органів вже скінчився, тож суд у такому випадку повинен звільнити засуджену особу від призначеного покарання, оскільки протягом такого іспитового строку компетентним органом фактично не було доведено, що засуджена особа вчинила новий злочин, системно вчиняла адміністративні правопорушення або порушувала покладені на нього обов`язки.

Отже, іспитовий строк тривалістю один рік, встановлений засудженому ОСОБА_4 , закінчився, згідно довідки ОДК УІАП ГУНП в Дніпропетровській області від 07.01.2024 р., засуджений ОСОБА_4 у період іспитового строку нового кримінального правопорушення не вчинив.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано відповідних судових рішень про направлення засудженого для відбування призначеного покарання або про його судимість в період іспитового строку, суд приходить висновку про наявність передбачених ст. 78 КК України підстав для задоволення подання та звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.78 ч.1 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання начальника Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2023 року у вигляді одного року обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1