Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/2035/23
Номер провадження 1-кс/530/351/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 р. слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши в судовому засіданні клопотаннязаступника начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Млинки, Котелевського району Полтавської області, українцю, громадянину України, маючому професійно-технічну освіту, одруженому, на утриманні неповнолітніх дітей не маючому, працюючому на посаді водія Котелевської ДЕГС Чутівського УЕГС АТ «Полтавагаз», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому , у вигляді домашнього арешту,-

В С Т А Н ОВ И В :

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 від 10.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

Заступник начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із клопотанням погодженим начальником Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.12.2023 близько 16 год. 50 хв. ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 210994-20 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в напрямку с-ща Котельва по автодорозі Н-12 Суми-Полтава де на 126-му кілометрі неподалік повороту на с. Деревки, Полтавського району, Полтавської області, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , котрий перебував на краю проїжчої частини дороги у попутному напрямку на смузі руху автомобіля, чим порушив п. 12.2. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме, ОСОБА_5 маючи технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який йшов краєм проїжчої частини дороги у попутному напрямку на смузі руху автомобіля, шляхом застосування своєчасних мір гальмування з метою зниження швидкості свого руху до швидкості пішохода, при безпечній швидкості по умовам видимості рівній 37,28-44,02 км/год., допустив наїзд передньою частиною автомобіля на ОСОБА_6 в результаті отриманих тілесних ушкоджень останній помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: осаднення шкіри та саден на обличчі, синця навколо лівого ока, саден на правому передпліччі та правому колінному суглобі, локальних ізольованих крововиливів в м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, повного перелому руків`я груднини, численних комбінованих переломів ребер з обох сторін з розривами пристінкової плеври та міжреберних судин та масивними крововиливами в м`які тканини в місцях переломів ребер, крововиливів під плевру та в паренхіму легень, численних лінійних розривів правої долі печінки, масивної заочеревинної гематоми більше справа, оскольчатого перелому шийки правого стегна, які за своїм характером локалізацією, кількістю характерні для дорожньо-транспортної пригоди, являються прижиттєвими, утворилися незадовго до настання смерті і утворилися в результаті наїзду легкового автомобіля, що діяли на пішохода, який знаходився в вертикальному чи близькому до нього положенню тіла та був розташований задньою поверхнею в момент первинного контакту з транспортним засобом, стосовно до живої особи, ушкоджень їх утворення, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.12.23 року, стосовно живої особи кваліфікуються як ТЯЖКІ тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, згідно п. 2.3.4.14. «Правил судово-медичної оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.)».

Причиною смерті ОСОБА_6 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 17:00 год., являлась тупа травма грудної клітки та кінцівок з численними комбінованими двосторонніми переломами ребер, шийки правого стегна, що спричинило розвиток шоку-крововтрати. Між причиною смерті та тілесними ушкодженнями виявленими на трупі ОСОБА_6 мається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що настали, згідно висновку судової автотехнічної експертизи є порушення вимог п. 12.2 ПДР України водієм ОСОБА_5 , а саме:

Пішохід ОСОБА_6 рухається в напрямку місця наїзду (згідно до висновку судової медико-криміналістичної експертизи). В умовах заданої події водій автомобіля ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити наїзд шляхом застосування своєчасних мір гальмування з метою зниження швидкості свого руху до швидкості пішохода при безпечній швидкості по умовам видимості рівній 37,28-44,02 км/год.

12.2. Пішохід ОСОБА_6 рухається в напрямку місця наїзду (згідно до висновку судової медико-криміналістичної експертизи). У заданій дорожній обстановці в діях водія ВАЗ НОМЕР_2 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.2 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Таким чином, своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження та смерть потерпілого, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, після вчинення цієї дорожньо-транспортної пригоди 10.12.2023 о 16 год. 50 хв. перебуваючи на автодорозі Н-12 Суми-Полтава на 126-му кілометрі неподалік повороту на с. Деревки, Полтавського району, Полтавської області, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що своїми протиправними діями поставив у небезпечний для життя стан потерпілого ОСОБА_6 , який позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу на місці події надати допомогу потерпілому, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив його у небезпеці, покинувши місце пригоди, в результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 помер.

Таким чином, своїми діями, які виразилися у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України.

23.06.2024 ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Під час досудового розслідування встановлено ризики передбачені ст.177 ч.1 п.1, 3, 5 КПК України для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2)незаконно впливати на свідків та потерпілих ;

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків визначених ст.177 КПК України.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суворість покарання, яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України.

Крім того, заступник начальника СВ вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків та потерпілих, у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки знайомий з родичами померлого ОСОБА_6 , а також достовірно знаючи, що здійснив наїзд за відсутності прямих свідків даної події, може впливати на свідків, які допитані по даному кримінальному провадженню, з метою введення в оману орган досудового розслідування а в подальшому після скерування кримінального провадження до суду, і сам суд, перед яким свідки повинні надати свої покази безпосередньо, а тому є необхідність у попередженні впливу на показання потерпілих та свідків, перешкоджанні встановленню обставин скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, зміни показів, введення слідства в оману, тощо. Тому існує ризик, що ОСОБА_5 зможе впливати на свідків з метою їх відмови від дачі показань чи взагалі надання показань свідками на користь підозрюваного та уникнення від кримінальної відповідальності, що позбавить суд безпосередньо отримати достовірні показання свідків та інших учасників в суді.

Окрім цього, необхідно зазначити, що обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений час доби, а саме з 22:00 год. до 07:00 год. буде забезпечувати виконання належним чином процесуальних рішень та слідчих дій. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

В судове засідання заступник начальника СВ не з`явився, але написав заяву, що подане клопотання підтримав з підстав у ньому наведених, підозрюваний ОСОБА_5 разом із своїм захисником адвокатом ОСОБА_7 не заперечували про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурор підтримав клопотання заступника начальника СВ, вивчивши наявні матеріали, якими заступник начальника СВ обґрунтовує заявлене клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що заявлене клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд, вивчивши клопотання та додатки до нього приходить до висновку, що клопотання заступника начальника СВ підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 від 10.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

23.06.2024 ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 10.12.2023; Протоколом огляду місця події від 10.12.2023; Протоколом допиту потерпілого від 15.12.2023; Висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-23/19310-ТР від 19.12.2024; Висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-23/19098-ТР від 14.12.2024; Протоколом огляду місця події від 13.12.2023; Протоколом огляду місця події від 21.12.2023;Висновком експерта №6-256-МК від 22.01.2024; Висновком експерта СМЕ №81 від 25.01.2024;Протоколом обшуку від 04.01.2024; Висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-24/883-ТР від 18.01.2024; Висновком судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-23/884-ТР від 16.01.2024; Висновком експерта №73 від 15.01.2024; Протоколом проведення слідчого експерименту від 09.02.2024; Висновком судової авто технічної експертизи №СЕ-19/117-24/49454ТР від 28.03.2024; Висновком комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи №90/448 від 18.06.2024; Протоколами допиту свідків; Повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 23.06.2024; Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 23.06.2024; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів один з яких є тяжким, за який передбачене покарання до 8 років позбавлення волі. Тому, існує ризик, що через усвідомлення тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ОСОБА_5 може ухилятися від органів досудового слідства, суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне. Після здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_6 покинув місце ДТП, приховував обставини ДТП. Крім того, ОСОБА_5 , на утриманні неповнолітніх не має, не є військовозобов`язаним за віком, а враховуючи те, що в Україні введено воєнний стан, яким обмежено виїзд закордон певній категорії громадян, до якої не відноситься останній, через те, що він є особою похилого віку, та може безперешкодно покинути територію Україну, а тому є ризик, що останній може покинути місце проживання та ухилятися від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту буде стимулювати його щодо явки до слідчого для проведення слідчих дій та суду для участі в судових засіданнях.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов"язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями матеріалів, суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вік підозрюваного, який є зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, стан здоров`я ОСОБА_5 , який є працездатною, здоровою особою, соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується посередньо, малолітніх дітей на утриманні не має, не є військовозобов`язаним за віком, та може безперешкодно покинути територію Україну.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до §1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув"язнення.

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

У рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження та смерть потерпілого, та залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, а звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування домашнього арешту, однак застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки з урахуванням сукупності цих даних слідчий суддя вважає, що з метою виконання вимог ст.ст.177,178 КПК України та на виконання вимог ст.196 КПК України та унеможливлення переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також з метою запобігання можливого впливу на свідків, потерпілих з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по даний час, тому вбачаються передбачені законом підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

При вирішенні клопотання судом також враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час досудового розслідування встановлено ризики та підстави передбачені ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, обґрунтовуються тим, що ОСОБА_5 через усвідомлення тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ОСОБА_5 може ухилятися від органів досудового слідства, суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне ,крім цього він знайомий з родичами померлого ОСОБА_6 , а також достовірно знаючи, що здійснив наїзд за відсутності прямих свідків даної події, може впливати на свідків, які допитані по даному кримінальному провадженню, з метою введення в оману орган досудового розслідування а в подальшому після скерування кримінального провадження до суду, і сам суд. Тому існує ризик, що ОСОБА_5 зможе впливати на свідків з метою їх відмови від дачі показань чи взагалі надання показань свідками на користь підозрюваного та уникнення від кримінальної відповідальності, що позбавить суд безпосередньо отримати достовірні показання свідків та інших учасників в суді.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286,ч.1 ст.135 КК України, а також наявність ризиків, визначених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я ОСОБА_5 міцність соціальних зв`язків, наявність в підозрюваного ОСОБА_5 місця роботи або навчання, наявність родичів та житла на території України, його репутацію, майновий стан, наявність повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Підозрюваний є працездатним, має стан здоров`я, який достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень, особу підозрюваного ОСОБА_5 , який своїми необережними діями порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження та смерть потерпілого та залишив його у небезпечному для життя стані .

Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні. Ці обставини свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,5.ч.1ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вплинути на свідків та потерпілих.

Виходячи з наведеного, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді домашнього арешту - задоволити.

ОбратиОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Млинки, Котелевського району Полтавської області, українцю, громадянину України, маючому професійно-технічну освіту, одруженому, на утриманні неповнолітніх дітей не маючому, працюючому на посаді водія Котелевської ДЕГС Чутівського УЕГС АТ «Полтавагаз», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без використання електронного засобу контролю у визначений час доби, а саме з 22:00 год. до 07:00 год. строком на два місяці - до 25 серпня 2024 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов"язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , з 22:00 год. до 07:00 год. строком на 2 місяці;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Строк дії покладених на підозрюваногоОСОБА_5 обов`язків - до 25.08.2024 року.

Роз`яснитиОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України копію ухвали про застосування домашнього арешту підозрюваномуОСОБА_5 для виконання її у частині домашнього арешту надіслати до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за місцем проживання цього підозрюваного.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваномуОСОБА_5 , захиснику адвокату ОСОБА_7 , заступнику начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітану поліції ОСОБА_4 та надіслати для контролю за виконанням начальнику Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

В разі невиконання вищевказаних зобов"язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1