Справа № 461/1729/24
Провадження № 1-кс/461/2111/24
УХВАЛА

03.04.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001048 від 20.09.2023 року за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 в групі осіб спільно з ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, в порушення вимог законодавства України про те, що зброя та боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, а саме вимог п.п.1, 2 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ з останніми змінами, п.п.9,11,15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 з останніми змінами, зброя, боєприпаси, вибухові речовини та вибухові пристрої відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із зброєю та бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, вчинили незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, а саме їх придбання, зберігання та збут.

Так, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами без передбаченого законом дозволу, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбали у невстановленої досудовим розслідуванням особи військову, бойову, нарізну вогнепальну зброю - автомат Калашникова моделі «АК-12» (6П70), № НОМЕР_1 , кал. 5,45х39 мм (автомат Калашникова-12 зразка 2018р.), військову (бойову) нарізну вогнепальну зброю автомат Калашникова (АК-74), кал. 5,45х39 мм, № НОМЕР_2 та бойові припаси в кількості 1080 патронів кал. 5,45х39мм, до автоматів та кулеметів системи Калашникова, з маркуванням «270-84», з кулею зі стальним сердечником (ПС), які є придатними для стрільби боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї, які зберігали за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту.

Так, 05.12.2023 о 13:17 год. ОСОБА_7 діючи в групі осіб спільно з ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу на поводження зі зброєю, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки їх збуту, перебуваючи в автомобілі «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_1 , збув ОСОБА_8 , шляхом передачі військову, бойову, нарізну вогнепальну зброю - автомат Калашникова моделі «АК-12» (6П70), № НОМЕР_1 , кал. 5,45х39 мм (автомат Калашникова-12 зразка 2018р.), військову (бойову) нарізну вогнепальну зброю автомат Калашникова (АК-74), кал. 5,45х39 мм, № НОМЕР_2 та бойові припаси в кількості 1080 патронів кал. 5,45х39мм, до автоматів та кулеметів системи Калашникова, з маркуванням «270-84», з кулею зі стальним сердечником (ПС), які є придатними для стрільби боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї, отримавши від нього грошові кошти в сумі 1900 (тисячу дев`ятсот) доларів США що згідно офіційного курсу НБУ України станом на 11.03.2024 становило 69 422,77 гривень, які в подальшому поділили між собою.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 в групі осіб спільно з ОСОБА_7 , діючи повторно, маючи умисел на незаконне поводження з бойовими припасами, без передбаченого законом дозволу, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.03.2024, незаконно придбали у невстановленої досудовим розслідуванням особи, бойові припаси, а саме: ручні гранати іноземного виробництва М-67 в кількості 10 шт., корпуси ручних гранат іноземного виробництва GHO-1 в кількості 4 шт., підривачі до ручних гранат іноземного виробництва GHO-1 в кількості 4 шт., корпуси ручної гранати Ф-1 в кількості 3 шт., корпуси ручної гранати РГД-5 в кількості 8 шт. та підривачі типу УЗРГМ в кількості 10 шт., які зберігали за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту.

Так, 11.03.2024 приблизно о 10:20 год. ОСОБА_7 діючи в групі осіб спільно з ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу на поводження зі бойовими припасами, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки їх збуту, перебуваючи в автомобілі «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1 , повторно збув ОСОБА_8 , шляхом передачі ручні гранати іноземного виробництва М-67 в кількості 10 шт., корпуси ручних гранат іноземного виробництва GHO-1 в кількості 4 шт., підривачі до ручних гранат іноземного виробництва GHO-1 в кількості 4 шт., корпуси ручної гранати Ф-1 в кількості 3 шт., корпуси ручної гранати РГД-5 в кількості 8 шт. та підривачі типу УЗРГМ в кількості 10 шт., що є бойовими припасами, отримавши від нього грошові кошти в сумі 700 (сімсот) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ України станом на 11.03.2024 становило 26 698,7 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинених за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 в групі осіб спільно з ОСОБА_7 , діючи повторно, маючи умисел на незаконне поводження з вогнепальною зброєю, без передбаченого законом дозволу, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.03.2024, незаконно придбали у невстановленої досудовим розслідуванням особи, предмети, схожі на нарізну вогнепальну зброю, серед яких автомат Калашникова (АК-74), кал. 5,45х39мм, № НОМЕР_5 , автомат Калашникова моделі АКС-74, кал. 5,45х39 мм, № НОМЕР_6 та автомат Калашникова моделі АК-12, кал. 5,45х39мм, № НОМЕР_7 , які є військовою (бойовою) нарізною вогнепальною зброєю та зберігали за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту.

11.03.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено вищевказану військову (бойову) нарізну вогнепальну зброю.

02.04.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий зазначив, що станом на день подання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відтак просить слідчого суддю застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засідання клопотання підтримав, просив суд задовільнити його в повному обсязі.

Підозрюваний в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень заперечував. Зазначив, що він здійснював ремонт військової техніки у своєму гаражі, і, можливо, військовослужбовці, які привезли на ремонт вказану техніку, забули у нього свою зброю та боєприпаси до неї.

Захисник в судовому засіданні проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував. Зазначив, що у підозрюваного наявні міцні соціальні зразки, зокрема він одружений. Крім того, останній є внутрішньо переміщеною особою, раніше не судимий, а тому, з урахуванням неведеного, просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту або застави..

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність підозрюваного до вчинення такого злочину вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

-протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину,

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ,

-протоколом про результати аудіо- відеоконтролю особи,

-протоколами огляду від 04.12.2023 року та 06.12.2023 року,

-протоколами обшуку від 11.03.2024 року,

-висновками експертів за результатами проведення дослідження вогнепальної зброї ,

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведене існування ризиків, а саме:

-ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду свідчить те, що у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинені ним діяння може спонукати останнього, перебуваючи на волі, ухилитися (змінити місце проживання тощо) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання. Крім того, у підозрюваного відсутнє місце праці, офіційне джерело доходу та міцні соціальні зв`язки, які б перешкоджали йому переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань (ст. 23 КПК України), свідки судом ще не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу вироку відносно нього;

При цьому, слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На виконання вимог закону слідчий суддя розглядає можливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого (ст. 178 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор та слідчий на основі наданих доказів не довели наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім.

З огляду на це, враховуючи дані про особу підозрюваного, який, раніше не судимий, одружений, є внутрішньо переміщеною особою, слідчий суддя дійшов висновку, що вагомі підстави для застосування відносно підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. Ризик переховування від органів досудового розслідування, хоча і доведений, але не досягає такого рівня інтенсивності, що свідчило б про необхідність обмеження свободи підозрюваного. Так само і реалізацію ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих можна запобігти покладенням на підозрюваного певних обов`язків, яких він має дотримуватися, а не ізоляцією підозрюваного від суспільства.

На думку слідчого судді більш м`який запобіжний захід у вигляді застави цілком забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Під час розгляду даного клопотання, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини та вимоги ч.4 ст.182 КПК України, що розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких злочинів, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у виді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам і при цьому буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар для підозрюваного та інших осіб.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого, - задоволити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 травня 2024 року наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку наявності таких.

Роз`яснити підозрюваному, що:

1) у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий слідчому, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

2) він після внесення застави зобов`язаний виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, невиконання яких тягне за собою звернення суми застави в дохід держави та подальшу заміну запобіжного заходу на більш суворий.

Повний текст ухвали проголошено 08 квітня 2024 року о 16 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1