Справа № 570/1026/24
номер провадження 1-кп/570/237/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж., реєстр. та прож. АДРЕСА_1 , одруженого, із вищою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації ЗСУ, водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу забезпечення 1-го самохідного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 , солдата, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, обіймаючи посаду водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу забезпечення 1-го самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 2 Додатку №1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України №2471-701 від 07 червня 1992 року, пунктів 3, 21 розділу X «Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», яка затверджена Наказом Міністерства оборони України №440 від 17 серпня 2017 року, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу (ліцензії) на придбання та зберігання вибухових речовин, достовірно знаючи, що трофейне майно підлягає здачі до військової частини для його постановки на облік у військовій частині, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, приблизно у листопаді 2023 року перебуваючи у пункті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 (точні час та місце досудовим розслідування не встановлено), шляхом привласнення знайденого незаконно придбав корпус ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 із маркуванням «107 93-77 Т», який містить заряд тротилу, що придатний до вибуху та відноситься до вибухових речовин.

Про вказаний заряд вибухової речовини солдат ОСОБА_5 правоохоронні органи не повідомив, здачу трофейного майна до військової частини для його обліку не здійснив, а навпаки вивіз із зони бойових дій та почав незаконно зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, у період із 07 години 01 хвилина до 08 години 47 хвилин 15 грудня 2023 року працівниками Відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області під час проведення санкціонованого обшуку за вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено корпус ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, із маркуванням «107 93-77 Т», який містить заряд тротилу, що придатний до вибуху та відноситься до вибухових речовин, яку ОСОБА_5 незаконно прибав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні зазначеного злочину. Своїми детальними поясненнями підтвердив встановлені обставини придбання ним на фронті та зберігання вдома корпус ручної оборонної осколкової гранати. У вчиненому щиро розкаявся.

Із висновку судової експертизи зброї № СЕ-19/118-23/13566-БЛ від 20.12.2024 р. (а.с. к.п. 73-77) встановлено, що виявлений та вилучений під час санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 предмет, які наданий для проведення дослідження, являється кулеметним бойовим патроном калібру 12,7х108 мм., придатність до стрільби не представилось можливим.

Із висновку судової вибухо-технічної експертизи № КСЕ-19/103-23/14317 від 27.12.2024 р. (а.с. к.п. 86-99) встановлено, що виявлені та вилучені під час санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 предмети, які надані для проведення дослідження, являються корпус ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 із маркуванням «107 93-77 Т», який містить заряд тротилу, що придатний до вибуху.

Про дослідження інших доказів, щодо обставин справи сторони не зверталися, на їх дослідженні не наполягали. Тому, такі докази суд не досліджує, із урахуванням вимог ст. 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, також диспозитивності, та згідно ч. 3 ст. 349 КПК.

З`ясувавши обставини, із урахуванням наведеного, оцінюючи дослідженні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 підпадають під ознаки злочину передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України - придбання та зберігання вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За місцем військової служби підсудний характеризується посередньо, за проживання підсудний характеризується позитивно.

Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, данні про особу винного ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його сімейний стан, стан його здоров`я, те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є працездатним, перебуває на військовій службі за мобілізацією в ЗСУ, враховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення підсудного до своїх дій, із урахуванням доводів прокурора, звернення обвинуваченого, у даному випадку суд вважає можливим, ввраховуючи наявність пом`якшуючої та обтяжуючих покарання обставин, із урахуванням позиції потерпілого, аргументів прокурора та захисника, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 необхіднообрати покарання у виді позбавлення на мінімальний строк, згідно санкції за якою він притягується до відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 75 КК України, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочин, за який його засуджено, відноситься до категорії тяжких, підсудний позитивно характеризуються, має міцні соціальні зв`язки, був працевлаштований, на даний час військовослужбовець за мобілізацією, відсутність будь-яких негативних даних щодо його поведінки протягом з моменту вчиненого, що не заперечується прокурором.

За таких обставин, на думку суду, щодо ОСОБА_4 можливо застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком, встановленим законом, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки його виправлення можливе і без ізоляції від суспільства, в умовах перебування на військовій службі та здійснення за ним контролю з боку командира військової частини, а в разі звільнення з військової служби - органом пробації.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України. Зазначається, що справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини. При прийнятті такого рішення, суд враховує, що через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у відповідності до ст. 100 КПК.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, 373-374 КПК, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, на період військової служби ОСОБА_4 нагляд за ним, як за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командирами військових частин. У разі звільнення ОСОБА_4 з військової служби, такий нагляд здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 5 тис. 300 грн. 96 коп.

Речові докази (див. розділ IV реєстру матеріалів доданий до обвинувіального акту, а.с. 80, 101 к.п.): кулеметний бойовий патрон калібру 12,7х108 мм та корпус ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 із маркуванням «107 93-77 Т» - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1