Справа № 346/3151/23
Провадження № 1-кп/346/241/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні нікого не має, освіта неповна середня, не працюючого, депутатом та інвалідом не являється, судимого востаннє 20.07.2022р.Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 2 роки, із покладенням відповідних обов`язків,у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднаному із проникненням в інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, а також незаконно заволодів транспортним засобом, вчиненому повторно з проникненням у приміщення.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимий, востаннє 20 липня 2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного йому покарання з випробуванням на строк 2 роки із покладенням відповідних обов`язків.

Після вчинення вказаних кримінальних правопорушень під час відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 2 роки, обвинувачений правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні кримінальні правопорушення при наступних обставинах:

24 квітня 2023 року приблизно 23:30 годин обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , з метою особистої наживи, вирішив вчинити крадіжку майна з господарства по АДРЕСА_1 , належного потерпілому ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, обвинувачений ОСОБА_6 в період воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні". У відповідності до Указу Президента України від 07.11.2022 №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 273800-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. В подальшому у відповідності до Указу Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, строк дії якого продовжено з 20 травня 2023 року строком на 90 діб, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку проник на подвір`я домогосподарства потерпілого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом зняття металевої защіпки із вхідних дверей в підсобне приміщення (майстерню), звідки викрав бувший вжитку зварювальний апарат кустарного виробництва потужністю 220 В вартістю 900 (дев`ятсот) гривень, належного потерпілому ОСОБА_7 .

Після чого обвинувачений ОСОБА_6 місце вчинення кримінального правопорушення із викраденим покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 , майнову шкоду на суму 900 (дев`ятсот) гривень.

Крім цього 24 квітня 2023 року приблизно 23:50 год. обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи в АДРЕСА_1 , продовжуючи свій злочинний умисел, з метою особистої наживи, вирішив вчинити незаконне заволодіння транспортним засобом «мопед», який знаходився в господарстві по АДРЕСА_1 та належить потерпілому ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, обвинувачений умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку проник на подвір`я домогосподарства потерпілого за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом зняття металевої защіпки із вхідних дверей проник в підсобне приміщення (майстерню), де незаконно заволодів мопедом марки «Дельта» моделі 50QT-B, синього кольору, 2008 року випуску, об`єм двигуна якого 49,9 м3., належного потерпілому.

Після чого обвинувачений ОСОБА_6 виштовхав мопед із підсобного приміщення на проїзджу частину дороги та покинув місце вчинення кримінальних правопорушень чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення таких, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, підтвердив та пояснив про обставини викладені в обвинувальному акті, які відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм. Пояснив, що під час відбування покарання за вироком від 20.07.2022р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, умисно повторно вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення в умовах воєнного стану, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 просив у судовому засіданні призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Це згоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При встановлених обставинах суд доходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднаному із проникненням в інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану та за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно з проникненням у приміщення.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини , що пом якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є повне визнання вини та щире каяття у вчиненому.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, критично ставиться до вчиненого та засуджує вчиненене ним, позитивно характеризується за місцем фактичного проживання, судимого 20.07.2022р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 2 роки, на шлях виправлення не став та вчинив нові корисливі кримінальні правопорушення під час іспитового строку.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннях, обставини, що пом якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію прокурора щодо міри покарання, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України з врахуванням вимог ч. 1 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України, думку захисника та обвинуваченого, які просили призначити мінімальну міру покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, доходить наступного висновку.

Встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 20.07.2022 р. ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 2 роки, з покладенням відповідних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 після постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.07.2022 р., але до повного відбуття покарання вчинив нові кримінальні правопорушення під час іспитового строку.

У даному випадку суд доходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкцій ч.4 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі, адже виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, і це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України слід призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначеним за даним вироком.

Остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, частково приєднавши невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.07.2022 р. до покарання, призначеного за даним вироком, оскільки згідно з положеннями ч.1 ст.71 КК України у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідатиме також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Згідно ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих та трасологічних експертиз в сумі 6691,68 грн. (1912,00 + 956,00 + 3823,68) , в користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення у виді арешту, застосованого ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2023 року.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць без конфіскації майна.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.07.2022 р. та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання - 25 квітня 2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави - 6691 гривень 68 копійок витрат за проведення судових товарознавчої та трасологічних експертиз.

Скасувати арешт, накладений, згідно ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2023 року (справа № 346/2114/23 провадження № 1-кс/346/135/23) на одну пару резинового взуття чорного кольору із вставками білого та червоного кольорів із надписом «ЕС», білий мішок в середині якого знаходиться металеві білі обводки, автомобіль марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 жительці АДРЕСА_2 , мопед марки «Дельта» 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_2 , належного потерпілому ОСОБА_7 , вилучених під час оглядів місця події 25.04.2023, а також на одну пару чоловічого взуття чорного кольору, вилучену під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 .

Речові докази:

- 5 (п`ять) слідів низу підошви взуття, виявлених та вилучених за адресою: АДРЕСА_3 знищити;

- одну пару резинового взуття чорного кольору із вставками білого та червоного кольорів із надписом «ЕС», білий мішок в середині якого знаходиться металеві білі обводки - повернути ОСОБА_9 ;

- автомобіль марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 жительці АДРЕСА_2 - повернути володільцю ОСОБА_9 ;

- мопед марки «Дельта» 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_2 та три металеві предмети, які являються частинами саморобного зварювального апарату повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

СуддяОСОБА_1