У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання cлідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,одруженого, має на утриманні 9-ро неповнолітніх дітей, має статус батька багатодітної сім"ї, з середньою освітою, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вказаним клопотанням у якому зазначає, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000710 від 19 грудня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 18 грудня 2022 року близько о 05 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку та заволодіння особистим важливим документом, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу, проник через незачинені двері до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрав грошові кошти в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень, належних потерпілій ОСОБА_7 , а також паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_8 , паспорт громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_9 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий на ім`я ОСОБА_7 , паспорт громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_4 виданий на ім`я ОСОБА_10 , свідоцтво про НОМЕР_5 ОСОБА_11 серії НОМЕР_6 , свідоцтво про народження ОСОБА_12 , серії НОМЕР_7 , свідоцтво про народження ОСОБА_13 , серії НОМЕР_8 , свідоцтво про народження ОСОБА_14 , серії НОМЕР_9 , свідоцтво про народження ОСОБА_15 , серії НОМЕР_10 , свідоцтво про народження ОСОБА_16 , серії НОМЕР_11 , свідоцтво про народження ОСОБА_17 , серії НОМЕР_12 , свідоцтво про народження ОСОБА_8 , серії НОМЕР_13 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, маючи реальну можливість вільно розпорядитися викраденим майном.

Окрім цього органом досудового розслідування встановлено, що 19 грудня 2022 року близько 02 годин 15 хвилин ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , повторно, викрав грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) гривень, належні потерпілій ОСОБА_18 , а також банківську карту «Приватбанк» «Для виплат» № НОМЕР_14 та банківську карту Республіки Польща «Bank Pekao» № НОМЕР_15 , належні потерпілій ОСОБА_18 .

Слідчий вказує, що 20 грудня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану та ч. 3 ст. 357 КК України, а саме у незаконному заволодінні будь-яким способом іншим важливим особистим документом. Обгрунтованість пред`явленої підозри підтверджується наступними доказами: протоколом відібрання заяви від ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 18 грудня 2022 року; протоколом огляду місця події від 18 грудня 2022 року; протоколом відібрання заяви від ОСОБА_18 про вчинення кримінального правопорушення від 19 грудня 2022 року; протоколом огляду місця події від 19 грудня 2022 року; протокол огляду місця події від 20 грудня 2022 року; протоколом огляду предмета від 20 грудня 2022 року; показами потерпілої ОСОБА_7 від 20 грудня 2022 року; потерпілої ОСОБА_18 від 20 грудня 2022 року; свідка ОСОБА_19 від 20 грудня 2022 року; свідка ОСОБА_20 від 20 грудня 2022 року; а також речовими доказами: 2 банківські картки які належать ОСОБА_18 ; особисті документи (закордонні паспорта громадян України, паспорта громадян України, свідоцтва про народження).

Обгрунтовуючи заявлене клопотання слідчий зазначає, що необхідність застосування до ОСОБА_6 , запобіжного заходу у тримання під вартою обумовлюється забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3,4 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_6 не належить до неповнолітніх осіб, тяжко хворих, тощо, а тому не існує обставин, які б істотно впливали на неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У ОСОБА_6 є 9 дітей, вихованням яких займається дружина. Водночас із показів ОСОБА_18 , яка є дружиною ОСОБА_6 органу досудового розслідування стало відомо, що підозрюваний ОСОБА_6 останнім часом зловживає спиртними напоями та схильний до вчинення різного роду правопорушень, що не характеризує його як гарного батька. Також на даний час ОСОБА_6 ніде не працює, а його сім`я проживає за рахунок соціальної допомоги. Даний факт свідчить про те, що утримання ОСОБА_6 в слідчому ізоляторі тимчасового тримання ніяк не вплине на подальший добробут та життєдіяльність сім`ї. Окрім цього, ОСОБА_6 , 19 грудня 2022 року викрав у ОСОБА_18 , грошові кошти в сумі 3000 гривень та банківську картку на яку надходить соціальна допомога. Водночас дані грошові кошти призначалися для утримання дітей, однак останній знехтував цим та витратив їх на алкогольні напої, що характеризує його з негативної сторони.

Репутація ОСОБА_6 є незадовільною, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а також був засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України останній може продовжити вчиняти правопорушення з метою покращення свого матеріального стану.

Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України, свідчить про достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.

А тому на підставі вищенаведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та для виконання завдань кримінального провадження, слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні встановлено, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з матеріалами клопотання, вручено підозрюваному та його захиснику вчасно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України, з яких кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти внесеного клопотання, зазначивши, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованим, зазначені в клопотанні ризики не доведені. Його підзахисний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілу чи свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_6 має на утриманні 9 неповнолітніх дітей, потерпіла ОСОБА_18 , яка є його дружиною, претензій до нього не має. ОСОБА_21 вину визнає та щиро розкаюється, бажає відшкодувати збитки. Просив суд застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника. Пояснив, що він підробляє у лісі, а також займається домашнім господарством. Потерпіла до нього претензій не має, завдані збитки він відшкодує. Просив суд не обирати відносно нього запобіжний захід, пов"язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав внесене клопотання, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, слідчий суддя доходить наступного.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя вирішуючи питання про взяття під варту, перш за все має вирішити питання чи існують підстави для "розумної підозри" щодо причетності підозрюваного до злочину.

Розумність підозри, на якій має грунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у ст. 5 Конвенції .

Відповідно практики ЄСПЛ "розумна підозра " у вчиненні кримінального правопрушення , про яку йдеться у ст.5 пар.1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача , що ця особа , можливо вчинила злочин.

Вимога розумної підозри містить у собі два питання. Перше з них становить питання права: розумна підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Друге - питання факту мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного злочину

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ця вимога не означає, що сторона обвинувачення навіть на ранніх стадіях розслідування, зобов"язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає, щоб сторона обвинувачення мала докази, достатні для остаточного вирішення питання про винуватість.

При цьому слідчий суддя враховує, що стандарт переконання "розумна підозра" достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт "поза розумним сумнівом", який вимагається" для кримінального засудження.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

У пункті 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України, з яких кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

При розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги вимоги національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, зокрема приписи, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», (п. 80) відповідно до якого при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (п. 29) відповідно до якого Європейський суд прийшов до висновку, що тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обгрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м"якого запобіжного заходу.

Згідно п. 62 рішення «Боротюк проти України» ЄСПЛ в частині правозастосування ст. 5 Конвенції зазначив: «При цьому існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. До аналогічних висновків ЄСПЛ прийшов у рішеннях «Смірнова проти Росії», «Вренчев проти Сербії».

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя доходить висновку, що сама підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м"які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання ним процесуальних обов"язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання йому найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

За таких обставин, враховуючи, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно ОСОБА_6 більш м"який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту, який на думку слідчого судді забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження, та може забезпечити запобігання можливим ризикам, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий в заявленому клопотанні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання cлідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні 9-ро неповнолітніх дітей, має статус батька багатодітної сім"ї, з середньою освітою, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України - запобіжний захід у виді домашнього арешту, та заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду - цілодобово.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом по 18 лютого 2023 року включно.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну.

Виконання даної ухвали доручити начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. В разі невиконання вище вказаних зобов`язань відносно нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1