Справа № 645/6849/23
Провадження № 1-кп/645/176/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу за кримінальним провадженням № 0001024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не заміжньої, яка має середню-спеціальну освіту, не судиму, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 03.09.2023 приблизно о 15.00, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Skoda» модель «Felicia», р.н. НОМЕР_1 , рухалася по вул. Гвардійська в Немишлянському районі м. Харкова з боку вул. Суворова в напрямку вул. Високовольтна. Під`їжджаючи до перехрестя з вул. Високовольтна, дорога якої є рівнозначною з дорогою вул. Гвардійська, та намагаючись виконати правий поворот, ОСОБА_4 проявила необережність, не переконалася в безпеці своїх дій щодо зміни напрямку руху свого автомобіля, розпочала маневр праворуч на перехресті, не надавши дороги транспортному засобу, що наближався праворуч від неї, створила для нього небезпеку, чим порушила вимоги п. 10.1, п. 16.12 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

«п.10.1 - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху,

п. 16.12 - На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв»,

та допустила зіткнення передньої частини свого автомобіля з передньою частиною велосипеда «Formula» під керуванням малолітнього ОСОБА_5 , який в цю мить наближався до перехрестя праворуч від автомобіля «Skoda» під керуванням ОСОБА_4 .

Унаслідок дорожньо-транспортної події постраждав водій велосипеда малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-1542/2023 від 24.11.2023, завдані тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я, у вигляді закритого перелому лівого стегна в середній третині зі зміщенням уламків та із наявністю рваної рани по задній поверхні правої гомілки, що обумовила до проведення оперативного втручання (репозиції, проведення спиці Кіршнера).

Дії водія ОСОБА_4 , які виразилися в тому, що вона, перед зміною напрямку руху свого автомобіля не переконалася в безпеці своїх дій, а під час виїзду на перехрестя рівнозначних доріг та виконання повороту праворуч не надала дорогу велосипеду «Formula» під керуванням малолітнього ОСОБА_5 , який в цю мить наближався до вказаного перехрестя праворуч від неї, допустила з ним зіткнення та заподіяла малолітньому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, відповідно до висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-23/24488-ІТ від 08.11.2023, не відповідають вимогам п. 10.1 та п. 16.12 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з подією та її наслідками.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , вину свою у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення визнала в повному обсязі та пояснила, що дійсно 03.09.2023 року при обставинах викладених в обвинувальному акті, вона, не маючи права керування транспортним засобом, керувала автомобілем «Skoda» модель «Felicia», р.н. НОМЕР_1 і на перехресті вул. Гвардійська з вул. Високовольтна допустила зіткнення передньої частини свого автомобіля з передньою частиною велосипеда «Formula» під керуванням малолітнього ОСОБА_5 , від чого потерпілий отримав тілесні ушкодження. Матеріальна шкода потерпілому відшкодована обвинуваченою та її ріднею.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Допитана в судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 повідомила суд, що її син у результаті ДТП зазнав значних фізичних травм та постраждав психологічно, проте зараз почуває себе добре. Кошти, витрачені на лікування дитини, відшкодовані обвинуваченою і її родичами. На сьогодні претензії до обвинуваченої щодо виплати матеріальної шкоди відсутні. Просила суд призначити ОСОБА_4 за вчинене справедливе покарання.

Враховуючи, що обвинувачена не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердила свою позицію в судовому засіданні, а також те, що нею та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, отриманих під час досудового розслідування, в судовому засіданні не є доцільним.

Таким чином, суд вважав за можливе з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинувачену, законного представника малолітнього потерпілого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченої, письмові докази щодо розміру судових витрат, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не судима, на диспансерному (профілактичному) обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не заміжня, повідомила в судовому засіданні, що працевлаштувалася офіціанткою в Marcus karaoke bar в м.Харкові. На момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачена не мала права керування транспортним засобом.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У судовому засіданні прокурор просив засудити ОСОБА_4 до штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, з чим погодилася і сама обвинувачена та законний представник потерпілого.

Зі змісту ч. 2 ст. 53 КК України вбачається, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Суд, встановивши, що таке кримінальне правопорушення вчинено у співучасті і роль виконавця (співвиконавця), підбурювача або пособника у його вчиненні є незначною, може призначити таким особам покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, без урахування розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступків, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Зі змісту ч. 1 ст. 69 КК країни вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків передбачених законом, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винної, яка хоча і не має негативних характеристик, проте керувала транспортним засобом не маючи такого права, враховуючи те, що від даного кримінального правопорушення постраждала малолітня дитина, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави, передбачені ч. 1 ст. 69 КК України, для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд звертає увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою.

Щодо призначення додаткового покарання, слід зазначити, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у постанові від 4 вересня 2023 року № 702/301/20 (провадження № 51-944кмо23) зауважив, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту або в таких порушеннях, вчинених у стані сп`яніння, незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами, оскільки створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода.

Таким чином, незважаючи на те, що обвинувачена на момент вчинення кримінального правопорушення та на час ухвалення вироку права керування транспортними засобами не має, суд ураховуючи позицію ВС вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначене судом як основне, так і додаткове покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 (п`ятдесят одна) тисяча гривень 00 копійок, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід Держави судові витрати за проведення у кримінальному провадженні № 0001024 судової експертизи № СЕ-19/121-23/24488-ІТ від 08.11.2023 року в сумі 3 824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривень 00 копійок та судової експертизи № СЕ-19/121-23/19584-ІТ від 27.10.2023 року в сумі 2 868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок.

Речові докази - автомобіль марки «Skoda» модель «Felicia», р.н. НОМЕР_1 , арешт якого скасований ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.11.2023 року (справа № 953/8137/23), після набрання вироком законної сили, вважати повернутим власнику - ОСОБА_7 .

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1