Справа № 461/1295/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/510/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 07 березня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та застосовано щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначено до 05 травня 2024 року включно.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відмовити.

Також, просить поновити йому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки станом на 17 березня 2024 року підозрюваний не отримав повного тексту ухвали слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 07 березня 2024 року. Відповідний примірник ухвали було видано захиснику 02.04.2024.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на численні порушення норм закону органом досудового розслідування.

Звертає увагу, що на момент вручення ОСОБА_7 підозри, останньому не було забезпечено захисника, участь якого відповідно до вимог ст. 52 КПК України є обов`язковою у кримінальних провадженнях щодо особливо тяжких злочинів.

У зв`язку з цим захисник вважає, що повідомлення про підозру від 05.03.2024 слід вважати недопустимим доказом, а відтак відсутні будь-які інші докази, що б вказували на наявність процесуального статусу підозрюваного у ОСОБА_7 , що унеможливлює застосування щодо нього будь-якого запобіжного заходу.

Апелянт стверджує, що органом досудового розслідування не надано жодних доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки таблетки, які він передав таксисту, є знеболюючими ліками, які призначені йому лікарем. Зазначає, що вказане підтверджується висновком експерта, долученого до матеріалів справи від 22.01.2024. Інших доказів орган досудового розслідування не надав.

На думку сторони захисту, інші докази у кримінальному провадженні стосуються факту передачі грошових коштів та наркотичних речовин між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , котрі відбувають покарання у ДВК №40, та жодного відношення до ОСОБА_7 не мають.

Вважає, що аналогічним чином, не може бути доказом причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину протокол проведення НСРД від 24.01.2024.

Стверджує, що недопустимими доказами є також протокол за результатами проведення НСРД від 10.01.2024, проведеного на підставі постанови слідчого №4723т/16/08-2023 від 17.11.2023, протокол за результатами проведення НСРД від 10.01.2024, проведеного на підставі постанови слідчого №65т/16/08-2023 від 05.01.2024, оскільки стороною обвинувачення не долучено ухвали слідчого судді на проведення спостереження за особою.

Зазначає, що необхідність застосування щодо ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу слідчий обґрунтовує виключно тяжкістю інкримінованого злочину, оскільки органом досудового розслідування не наведено конкретних осіб, на яких може вплинути ОСОБА_7 .

Наголошує на відсутності будь-яких ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертає увагу на той факт, що ОСОБА_7 сам добровільно з`явився для вручення підозри та на розгляд клопотання про обрання йому запобіжного заходу.

Враховуючи це вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби з 22.00 год. до 06.00 год.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення судового рішення без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

У провадженні слідчого відділу ГУ НП у Львівській області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000890 від 05 липня 2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

05 березня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою слідчий суддя врахував те, що у разі визнання винуватим ОСОБА_7 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна і це може стимулювати підозрюваного до втечі та підтверджує ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду; з метою створення перешкод досудовому розслідуванню може впливати на інших підозрюваних, шляхом переконання та схиляння до зміни ними показань з метою викривлення фактичних обставин справи; окрім цього на даний час не встановлено усіх свідків та осіб, які були причетними до вчинення вказаного кримінального правопорушення та не допитано їх; може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_7 ніде не офіційно не працює, не має постійного джерела доходу; у нього відсутній стійкі соціальні зв`язки; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Крім цього, постановляючи ухвалу про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов правильного висновку (з яким погоджується колегія суддів) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,яка підтверджується достатньою кількістю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в підсумку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов правильного висновку (з яким погоджується колегія суддів) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, та про наявність, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, ризиків й про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, та те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, їх аналогів або прекурсорів, колегія суддів дійшла висновку, що за таких умов слідчий суддя, застосувавши щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до п.3 ч.4 ст. 183 КПК України підставно не визначив розмір застави.

Щодо твердження захисника про порушення права на захист ОСОБА_7 апеляційний суд зазначає наступне.

Глава 22 КПК не містить будь-яких застережень про необхідність

залучення захисника при здійсненні повідомлення особі про підозру.

Разом з тим, як слідує з матеріалів кримінального провадження, 05 березня 2024 року ОСОБА_7 було здійснено повідомлення про підозру.

Права підозрюваного регламентовані ч. 3 ст. 42 КПК України, серед яких: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення; на першу вимогу мати захисника і зустріч із ним.

Надалі, оскільки після повідомлення ОСОБА_7 про підозру останній виявив бажання мати захисника та не міг його залучити самостійно, йому на підставі постанови слідчого ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області від 05 березня 2024 року було призначено захисника ОСОБА_8 (а.с. 116).

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах установи виконання покарань.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити захиснику ОСОБА_8 строку апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду міста Львова щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4