Справа № 539/853/24
Провадження № 1-кп/539/163/2024
ВИРОК
Іменем України
20 березня 2024 року
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Пристін, Куп`янського району, Харківської області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, утриманців не має, на обліку в Управлінні соціального забезпечення населення Лубенської міської ради не перебуває, не депутат, не судимий, має військове звання (а.с. 2), проходить військову службу у (а.с. 2), фактично проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 02.02.2024, приблизно о 15 годині 48 хвилин, перебуваючи у салоні службового автомобіля «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв навпроти домогосподарства № 35-А по вул. Деповська в м. Лубни Полтавської області, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, висловив пропозицію поліцейському СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів загальною сумою 3000 гривень за не вчинення дій в його інтересах, а саме не складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з використанням наданих поліцейському СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 влади та службового становища, на що останній відповів категоричною відмовою.
У подальшому, поліцейський СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старший сержант поліції ОСОБА_6 усвідомлюючи, що дії ОСОБА_5 очевидно свідчать про пропозицію неправомірної вигоди службовій особі, керуючись у своїх діях чинним законодавством, зокрема: Законами України «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вказаного діяння, зателефонував на лінію «102», з метою фіксації протиправних дій, після чого протиправні дії останнього були припинені.
Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто висловив пропозицію службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
04 березня 2024 року між заступником керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому за вчинений ним злочин за ч.1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень.
В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений та захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав добровільну згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Тому, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання, визначене в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 369 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Запобіжний захід не обирався і підстав для його обрання не вбачається.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 475, 615 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокуророві.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1