Провадження № 1-кс/761/3256/2024
У Х В А Л А

Іменем України

21 лютого 2024 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження № 0000149 від 21.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 302 КК України (справа № 761/18806/23, провадження № 1-кп/761/2091/2024),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0000149 від 21.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 302 КК України (справа №761/18806/23, провадження №1-кп/761/2091/2024).

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 звернулась із заявою про самовідвід, посилаючись на те, що обвинувальний акт у вказаному провадженні надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 302 КК України 31.05.2023 року.

18 січня 2024 року з вказаних матеріалів кримінального провадження було виділено в окреме провадження угоду про визнання винуватості, укладену 12.06.2023 року між прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_9 .

Разом з тим, 22 січня 2024 року під головуванням судді ОСОБА_11 було ухвалено обвинувальний вирок у кримінальному провадженні № 0000149 від 21.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України (справа 761/2387/24, провадження 1-кп/761/2668/2024), яке було виділено в окреме провадження судової справи із кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 302 КК України, у відповідності до вимог ч. 8 ст.469 КК України.

Вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 302 КК України стосується одних і тих же подій, які розслідувались в певний проміжок часу в рамках одного кримінального провадження, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 302 КК України.

Фактор існування вироку від 22.01.2024 року відносно ОСОБА_9 , якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, який було ухвалено під головуванням судді ОСОБА_11 , яка на даний час здійснює розгляд кримінального провадження № 0000149 від 21.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 302 КК України, може виступати чинником непрямого впливу на суддю, що допускає виникнення в учасників судового розгляду сумнів щодо неупередженості головуючого судді ОСОБА_11 .

У зв?язку із викладеним, з метою дотримання загальних засад кримінального провадження та права особи на безсторонній суд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суддя ОСОБА_5 просить вирішити питання щодо самовідводу.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні не заперечили проти задоволення заяви про самовідвід.

Інші учасники кримінального провадження, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини свого неприбуття. Разом з цим, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід по суті.

Вивчивши доводи заяви, матеріали судової справи (справа № 761/18806/23, провадження № 1-кп/761/2091/2024), суд приходить до висновку про таке.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст. 75 та ст. 76 КПК України.

Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача (п.1 ч.1 ст. 75 КПК України);

- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник (п.2 ч.1 ст. 75 КПК України);

- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (п.5 ч.1 ст. 75 КПК України).

Згідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Суддею встановлено, що 22 січня 2024 року під головуванням судді ОСОБА_11 було ухвалено обвинувальний вирок у кримінальному провадженні № 0000149 від 21.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України (справа 761/2387/24, провадження 1-кп/761/2668/2024), яке було виділено в окреме провадження судової справи із кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 302 КК України, у відповідності до вимог ч. 8 ст.469 КК України.

Згідно зі ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики; виявляти повагу до учасників процесу тощо.

Відповідно до ст.4 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України, 22 лютого 2013 року передбачено, що суддя зобов`язаний взяти самовідвід у випадках, передбачених законом. Суддя заявляє про самовідвід, зокрема якщо: суддя висловив свою позицію по суті справи, яка перебуває у нього на розгляді.

Бангалорські принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23 передбачають принцип об`єктивності судді як необхідну умову для належного виконання останнім своїх обов`язків. Так, об`єктивність має виявлятися не лише у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Так, серед вказаних випадків зокрема є: у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

У рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії», встановивши порушення положень ч.1 ст. 6 Конвенції, ЄСПЛ зробив висновок про те, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

Крім того, ЄСПЛ у справі «Муча проти Словаччини» вказав, що питання щодо неупередженості судді виникає, коли попереднє рішення вже містить детальну оцінку ролі особи, яка згодом була засуджена у злочині, вчиненому кількома особами, і, зокрема, коли попереднє рішення містить конкретне твердження про причетність заявника або коли враховано, що особа, засуджена згодом відповідала всім критеріям, необхідним для вчинення кримінального правопорушення. Суд зазначає, що рішення про затвердження угод співвиконавців заявника про визнання винуватості містили детальний фактичний опис їхніх злочинів, включаючи роль заявника в них як спільного виконавця, тоді як точний фактичний опис деяких їхніх злочинних дій був ідентичний точному фактичному опису приписуваних йому злочинних дій. Таким чином, засудження співвиконавців заявника у цих злочинах на основі наданого опису їхніх злочинних дій, що включало точне фактичне визначення конкретної ролі заявника в них, в принципі могло викликати сумніви щодо того, чи не призвело це до ситуації, при якій його було визнано таким, що скоїв кримінальні правопорушення, про які йдеться (п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Муча проти Словаччини»). Посилання на заявника та його дії в такий спосіб може в принципі порушити захист його права на презумпцію невинуватості. Оскільки суд першої інстанції щодо заявника вважав засудження його співвиконавців частиною справи проти нього, принаймні, на перший погляд, він мав очевидний стимул залишатися послідовним зі своїм попереднім набором рішень, оскільки будь-які суперечливі висновки, зроблені вперше, могли підірвати довіру до останнього (див. Навальний і Офіцеров, цитоване вище, § 108).

Враховуючи, що судом встановлено обставини, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, а саме, що факт існування вироку від 22.01.2024 року відносно ОСОБА_9 , якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, який було ухвалено під головуванням судді ОСОБА_5 , яка на даний час здійснює розгляд кримінального провадження № 0000149 від 21.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 302 КК України, може виступати чинником непрямого впливу на суддю, що допускає виникнення в учасників судового розгляду сумнів щодо неупередженості головуючого судді ОСОБА_5 , заява про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 75, 76, 80-82, 532 КПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Заяву судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження № 0000149 від 21.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 302 КК України (справа № 761/18806/23, провадження № 1-кп/761/2091/2024) - задовольнити.

Відвести від участі у кримінальному провадженні кримінальному провадженні № 0000149 від 21.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 302 КК України (справа № 761/18806/23, провадження № 1-кп/761/2091/2024) суддю Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5

Кримінальне провадження № 1-кп/761/2091/2024 (справа № 761/18806/23), за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 302 КК України, передати для заміни відведеного судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , в порядку, визначеному ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1