Справа № 303/4533/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/663/22, за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2022.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою освітою, розлучений, непрацюючий, несудимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років;

- за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді арешту на строк 06 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 15.02.2022.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, в розмірі 10603 (десять тисяч шістсот три) грн 63 коп.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2022 на речові докази.

Речові докази: чотири змиви із плями темно булого кольору, які кожен окремо поміщено до паперового конверту; прозору пляшку із різким запахом алкоголю, яку поміщено до паперового конверту; ніж із дерев`яною ручною чорного кольору загальною довжиною 28 см, який поміщено до паперового конверта; плями темно бурого кольору, які поміщено до паперового конверту з написами «Національна поліція України»; кофту бірюзового кольору з плямами темно бурого кольору, яку поміщено до картонної коробки; змив із сліду темно бурого кольору, який поміщено до паперового конверту; вирізку із плямами бурого кольору та вирізку з килима, які поміщені до паперового конверту; жіночу хустку зеленого кольору із слідами бурого кольору та пластиковий гребінець, які поміщено до паперового конверту з написами «Національна поліція України»; кофту бавовняну сірого кольору просочену речовиною бурого кольору,

-2-

штани джинсові сині, просочені речовиною бурого кольору, труси білого кольору та шкарпетки сірого кольору, які упаковані в картонну коробку; штани спортивні матерчаті синього кольору із емблемою «Fila», светр чорного матерчатого із візерунком у вигляді ромбів, футболку поло темно синього кольору, чорні шкарпетки, які поміщено до картонних коробок, кухонний ніж з рукояткою білого кольору, загальною довжиною 30 см, довжиною леза 20 см, шириною леза біля рукоятки 2 см, а в кінці 15 мм із слідами речовини бурого кольору, які поміщено до паперових конвертів з написом «Національна поліція України», - знищено; жовтий пластиковий пакет із медичною документацією на ім`я ОСОБА_6 , 1984 року народження; випискою № 60434 направлення на рентгенографію черепа, направленням на консультацію до психіатра, направленням до МСЕК, які упаковано до паперового конверту з написом «Національна поліція України», повернуто за належністю ОСОБА_6 ; оптичний диск CD-R з маркуванням VIDEX - залишено в матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчинені кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_6 15.02.2022 близько 09 год 30 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у спальній кімнаті житлового будинку по АДРЕСА_1 , вступив у сварку з вітчимом ОСОБА_9 , під час якої, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою заподіяння останньому смерті, умисно наніс удари в область черева та шиї ОСОБА_10 і спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран: шиї з пошкодженням магістральних судин і зовнішньої сонної артерії її гомілок внутрішньої та передньої яремної вени м`язів шиї; підшкірного, грудинно-ключинного, грудинно-щидовидного м`язів; множинних проникаючих поранень грудної клітки з пошкодженням правої та лівої легень; проникаючих поранень черева з пошкодженням капсули та тканини печінки, що супроводжувалось масивною зовнішньою та внутрішньою кровотечею, з розвитком травматичного та гіповолемічного шоку, і наявність ознак «шокових» нирок та легенів, що небезпечні для життя в момент їх спричинення та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а також непроникаючих колото-різаних ран передньої черевної стінки правого плечового суглобу в області черевної стінки справа та різаних ран 1, 4, 5 пальців правої кисті, 4, 5 пальців лівої кисті. Від завданих ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 помер на місці.

Також, суд визнав доведеним те, що хід вчинення ОСОБА_6 умисного вбивства ОСОБА_10 бачила потерпіла ОСОБА_11 та намагалась йому перешкодити, і тоді ОСОБА_6 лезом кухонного ножа умисно наніс множинні колото-різані рани в область її шиї, грудної клітки та рук, а руками та ногами побої по тілу і в результаті спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаних ран в лівій щічній ділянці (рана № 1); у лівій завушній ділянці (рана № 2); у ділянці підборідного трикутника (рана № 3); нижче рани № 3, яка іде з правої латеральної поверхні шиї і закінчується в лівому кінці рани № 3 (рана № 4); на грудній клітці праворуч в надключній ділянці з переходом в підключичну ділянку по середньо-ключичній лінії (рана № 5); в надключній ямці ліворуч (рана № 6); на тильній поверхні проксимальної фаланги 3-го пальця правої кисті (рана № 7); в проекції тенара лівої кисті (рана № 8); на тильній поверхні лівої кисті під 2-м пальцем із незначним переходом на долонну поверхню (рана № 9); гематом на лівій щоці; на підборідді з переходом на шию по всій її окружності; на верхній третині грудної клітки спереду та ззаду (включаючи плечовий пояс); на правому плечі від верхньої третини по нижню третину по всіх поверхнях; на правому передпліччі від верхньої по середню третини по передній поверхні, виникли по ударному механізму спричинення синців на тильних поверхнях обох кистей; на лівій гомілці в нижній третині по передній поверхні. Вказані тілесні

-3-

ушкодження виникли від дії гострого колюче-ріжучого плоского предмету типу клинка ножа (рани) та ударного механізму спричинення (гематоми, синці), відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, і до причини настання смерті відношення не мають.

За даних обставин діяння обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, суд перекваліфікував на діяння, передбачені ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду від 19.10.2022 щодо ОСОБА_6 в частині перекваліфікації дій останнього, з ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання із застосуванням положень ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років. В обгрунтування апеляційних вимог вказує на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації судом дій обвинуваченого. На його думку, суд безпідставно не взяв до уваги чисельні ножові поранення заподіяні обвинуваченим у життєво важливі органи та без достатніх і належних підстав прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_6 в тому числі і за ч. 2 ст. 125 КК України. Вважає, що наявними у матеріалах кримінального провадження письмовими доказами та показаннями обвинуваченого, свідків та судово-медичного експерта повністю доведена вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України. Також на його думку, постановляючи вирок щодо ОСОБА_6 в частині перекваліфікації дій останнього, суд першої інстанції не врахував визначення поняття суб`єктивної сторони умисного вбивства, замаху на злочин, спрямованості умислу. Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 діяв з прямим умислом, оскільки наніс множинні (близько 14-ти наскрізних ударів та 3 поверхових різаних та одне поверхове пошкодження) удари, із яких 9 колото-різані, тобто виконав всі дії, які вважав необхідними для вбивства потерпілої, але не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки в будинок прийшли свідки і потерпілу було доставлено до лікарні. Про те, що ОСОБА_11 залишилась живою, ОСОБА_6 довідався через значний проміжок часу, з моменту, коли він спричинив їй поранення та до часу, коли він повернувся додому разом із свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що не може розцінюватись, як відмова від доведення злочину до кінця. У зв`язку з наведеним, постановлений щодо ОСОБА_6 вирок в частині перекваліфікації дій останнього, з ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 на ч. 2 ст. 125 КК України вважає незаконним, оскільки винуватість ОСОБА_6 у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України повністю доведена під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, а тому вирок підлягає скасуванню з постановлення апеляційним судом нового вироку. Прокурор під час апеляційного розгляду просить дослідити висновок судово-медичного експерта № 66/2022 від 04.04.2022, висновок судово-медичної експертизи № 27-мк від 20.06.2022, характеризуючі дані про особу обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді про зміст вироку, доводи апеляційної скарги, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника-адвоката ОСОБА_15 на заперечення щодо апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

-4-

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України.

Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України при обставинах, вказаних у вироку ґрунтуються на зібраних та досліджених судом першої інстанції доказах і ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Доводи прокурора про відсутність підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України слід визнати необґрунтованими з огляду на таке.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги закону.

Згідно ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Відповідно до висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, яке підтримано прокурором під часу судового розгляду, останній 15.02.2022 близько 09 год 30 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у спальній кімнаті житлового будинку по АДРЕСА_1 , в присутності ОСОБА_11 , вступив у сварку з вітчимом ОСОБА_9 , під час якої взяв у руки кухонний ніж лезом якого заподіяв проникаючі колото-різані рани шиї, грудної клітки, черева потерпілого ОСОБА_10 від яких останній на місці помер.

-5-

Хід вчинення ОСОБА_6 умисного вбивства ОСОБА_10 бачила ОСОБА_11 та намагалась йому перешкодити і тоді ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що ОСОБА_10 знаходиться без ознак життя, з метою заподіяння смерті ОСОБА_11 , лезом кухонного ножа, умисно наніс множинні колото - різані рани в область її шиї, грудної клітки та рук, а руками та ногами побої по тілу, і в результаті спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаних ран в лівій щічній ділянці (рана № 1); у лівій завушній ділянці (рана № 2); у ділянці підборідного трикутника (рана № 3); нижче рани № 3, яка іде з правої латеральної поверхні шиї і закінчується в лівому кінці рани № 3 - (рана № 4); на грудній клітці праворуч в надключній ділянці з переходом в підключичну ділянку по середньо-ключичній лінії (рана № 5); в надключній ямці ліворуч (рана № 6); на тильній поверхні проксимальної фаланги 3-го пальця правої кисті (рана № 7); в проекції тенара лівої кисті (рана № 8); на тильній поверхні лівої кисті під 2-м пальцем із незначним переходом на долонну поверхню (рана № 9), які виникли від дії гострого колюче-ріжучого плаского предмету типу клинка ножа та заподіяні у життєво-важливі органи; гематоми на лівій щоці; на підборідді з переходом на шию по всій її окружності; на верхній третині грудної клітки спереду та ззаду (включаючи плечовий пояс); на правому плечі від верхньої третини по нижню третину по всіх поверхнях; на правому передпліччі від верхньої по середню третини по передній поверхні, які виникли ударному механізму спричинення; синців на тильних поверхнях обох кистей; на лівій гомілці в нижній третині по передній поверхні, які виникли ударному механізму спричинення. Однак ОСОБА_6 довести свій злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_11 не зміг у зв`язку з тим, що її каретою швидкої медичної допомоги невідкладно доставлено до Мукачівської ЦРЛ, де їй було надано кваліфіковану медичну допомогу.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

За результатами перевірки матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції з дотриманням положень ст. 337 КПК України всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені у судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, та дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, за обставин, викладених у вироку, з наведенням у вироку доказів, на яких ґрунтується такий висновок суду.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, з огляду на таке.

Відповідно до показань обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового розгляду останній свою вину у вчиненні замаху на вбивство потерпілої ОСОБА_11 не визнав та показав, що 15.02.2022 він знаходився за місцем свого проживання у будинку по АДРЕСА_1 . Детально давати показання відмовився, бо психологічно боїться для себе згадувати як таке могло трапитися.

Потерпілий ОСОБА_10 ствердив, що 15.02.2022, точного часу не пам`ятає, йому зателефонувала ОСОБА_16 , яка мешкає по сусідству з потерпілим ОСОБА_9 (його батьком), по АДРЕСА_2 та повідомила, що ОСОБА_6 зарізав ОСОБА_9 . Що стало причиною вказаного не знає, однак зі слів ОСОБА_9 йому відомо, що між ним та ОСОБА_6 були часто

-6-

конфліктні ситуації, а також коли ОСОБА_6 знаходився у стані алкогольного сп`яніння то постійно бив ОСОБА_9 , з яких причин він не знає.

Свідок ОСОБА_17 під час судового розгляду ствердила, що працює інспектором СРПП ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області. 15.02.2022 була на добовому чергуванні разом із сержантом ОСОБА_18 , коли їм надійшло повідомлення зі служби «102», яке було отримано від фельдшера, про нанесення ножових поранень жінці і чоловікові в АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим біля 10 год вони виїхали на місце події. Коли зайшли всередину будинку, побачили, що на ліжку лежала в крові жінка віком близько 70-80 років, біля неї перебувала фельдшер та надавала їй допомогу, а при вході в іншу кімнату стояв ОСОБА_6 , в іншій кімнаті на підлозі було закривавлене тіло особи чоловічої статі віком близько 70-80 років, який вже не дихав. При цьому, потерпіла яка була при свідомості, почала говорити, що обвинувачений ударив її ножем, хоче всіх вбити, він дуже п`яний і п`є вже 3-4 дні. Через приблизно 7-8 хвилин приїхала карета швидкої, слідчо-оперативна група. У ОСОБА_6 нижній одяг був весь закривавлений, у нього в руках нічого не було, від нього йшов різкий запах алкоголю і він нецензурно лаявся, знаходячись у кайданках, намагався вдарити її головою та казав, що потерпілі того заслужили. Ніж лежав на підлозі між потерпілою та ліжком в кімнаті, де остання лежала.

Показаннями свідка ОСОБА_19 стверджується, що працює фельдшером. 15.02.2022 вона знаходилася вдома, куди біля 10 год забіг ОСОБА_6 , який мешкає по сусідству та попросив прийти до нього додому, та повідомив, що в нього в будинку п`ять трупів. Вийшовши на вулицю, вона побачила ще сусіда ОСОБА_13 та вони з ОСОБА_6 пішли вперед, а вона йшла позаду них. Коли зайшла у середину будинку, побачила, що в кімнаті на підлозі лежав потерпілий ОСОБА_9 весь у крові, вже мертвий, а потерпіла ОСОБА_11 лежала від нього десь через один метр на спині також на підлозі, була вся в крові і було видно, що її лише нещодавно порізали, однак вона була при свідомості. На її запитання, хто це зробив, потерпіла відповіла, що ОСОБА_6 . Після чого вона вийшла з будинку, пішла до себе додому, звідки викликала поліцію та швидку, а коли повернулася на місце події, побачила, що ОСОБА_6 вже переніс потерпілу ОСОБА_11 на ліжко в іншу кімнату. При цьому він говорив, що то не він зробив, хто наніс удари ножем вказаним особам не знає, але знаходився у збудженому стані, був одягнений у чистий, світлий одяг без плям крові та який за час її відсутності не переодягав, оскільки прийшов спочатку до неї саме так.

Свідок ОСОБА_18 під час його допиту в судовому засіданні ствердив, що 15.02.2022 він знаходився на чергуванні спільно з інспектором поліції ОСОБА_17 , та ними на службовий планшет з лінії «102» було отримано повідомлення про ножове поранення чоловіка і жінки в АДРЕСА_1 . Прибувши на місце події біля 10 год, вони зайшли у середину будинку та виявили потерпілу ОСОБА_11 , яка лежала на дивані і була у крові, а тому він відразу надягнув кайданки на руки ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_6 був одягнений у темному светрі з якимось візерунком та штанах, не переодягався, але руки в нього були в крові. Від ОСОБА_6 йшов різкий запах алкоголю, той кричав, поводив себе неадекватно та, знаходячись у кайданках, намагався вдарити ОСОБА_17 головою. Вже в іншій кімнаті лежав ОСОБА_9 , під ним було багато крові, з чого він зрозумів, що потерпілий вже мертвий. Потерпіла ОСОБА_11 , яка лежала на дивані повідомила, що ОСОБА_6 їх порізав.

Свідок ОСОБА_13 ствердив, що він проживає по сусідству з обвинуваченим ОСОБА_6 , потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . В один з днів лютого 2022 року, точної дати не пам`ятає, приблизно в 9-10 год вийшов на вулицю і побачив, що з двору будинку, в якому проживає фельдшер ОСОБА_19 , виходили вона та ОСОБА_6 , який говорив про п`ять трупів у його будинку.

-7-

Згодом він разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_6 пішли до будинку обвинуваченого. Знаходячись всередині будинку, через двері, в одній із кімнат він побачив лежачих у крові на підлозі потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 при цьому в кімнату він не зайшов, бо йому стало погано і він відразу пішов додому. Також ствердив, що ОСОБА_6 був одягнутий у темні штани та темний светр у клітинку, крові на ньому він не бачив.

Протоколом огляду місця події від 15.02.2022 з ілюстрованою таблицею, встановлено, що об`єктом огляду є територія дворогосподарства в АДРЕСА_1 , в якому виявлено труп чоловічої статі ОСОБА_9 .

Протоколом огляду від 16.02.2022 встановлено, що безпосереднім об`єктом огляду є одяг потерпілого ОСОБА_9 , а саме: кофта сірого кольору; футболка; сині джинсові штани, та шкарпетки сірого кольору, які вилучені та знаходяться у картонній коробці, яка скріплена підписами понятих.

Речовими доказами, які оглянуті в судовому засіданні: змивом із плями темно булого кольору, який поміщено до паперового конверту з написом «Національна поліція України», змивом із плями темно бурого кольору, що був на відстані 50 см від вхідних дверей, який поміщено до паперового конверту з написом «Національна поліція України», змивом із плями темно бурого кольору, яка була на відстані 10 см від порогу до кімнати та поміщена до паперового конверту з написом «Національна поліція України»; змивом із плями темно бурого кольору, зроблену з кімнати № 3 біля порогу із дерев`яної підлоги на відстані від порогу 10 см та яку поміщено до паперового конверту з написом «Національна поліція України»; прозорою пляшкою із різким запахом алкоголю, яку вилучено з кімнати кухні із кутового столу та поміщено до паперового конверту з написом «Національна поліція України»; ножем із дерев`яною ручною чорного кольору загальною довжиною 28 см в частині біля рукоятки 2,2 см в кінці 1 см, який виявлено під шпаргетом в правій частині та поміщено до паперового конверту з написом «Національна поліція України», плямами темно бурого кольору, які було виявлено на дивані та зроблено вирізку і поміщено до паперового конверту з написом «Національна поліція України», кофтою бірюзового кольору з плямами темно бурого кольору, яку виявлено та вилучено біля умивальника на підлозі та поміщено до картонної коробки, змивом із сліду темно бурого кольору, який виявлено та вилучено з кімнати № 4 з дерев`яних дверей білого кольору та поміщено до паперового конверту з написом «Національна поліція України», жовтим пластиковим пакетом, який виявлено та вилучено з шафи з медичною документацією на ім`я ОСОБА_6 , 1984 року народження, випискою № 60434 направлення на рентгенографію черепа, направленням на

консультацію до психіатра, направленням до МСЕК, які упаковано до паперового конверту з написом «Національна поліція України», кухонним ножем з рукояткою білого кольору, загальною довжиною 30 см, довжина леза 20 см, ширина леза біля руків`я 2 см, а на кінчику 15 мм зі слідами речовини бурого кольору, який виявлено та вилучено з кімнати № 4 з правої сторони з полиці шафи та поміщено до паперового конверту з написом «Національна поліція України», вирізкою з плямами бурого кольору, зробленої на ліжку з підодіяльника та поміщено до паперового конверту з написом «Національна поліція України», вирізкою з килима, який розміщений на підлозі із слідами бурого кольору, яку поміщено до паперового конверту з написом «Національна поліція України», жіночою хусткою зеленого кольору із слідами бурого кольору, яку виявлено в лівій частині кімнати та пластиковим гребінцем та які поміщено до паперового конверту з написом «Національна поліція України, штанами спортивними матерчатими синього кольору з емблемою «Fila», светром чорного кольору матерчатого з візерунком у вигляді ромбів, футболкою поло темно синього кольору, чорними шкарпетками, які поміщено до

-8-

картонних коробок, кофтою бавовняною сірого кольору просоченою речовиною бурого кольору, футболкою бавовняною сірою з переду зі зображенням просоченою речовиною бурого кольору, штанами джинсовими синіми просоченими речовиною бурого кольору, трусами білого кольору та шкарпетками сірого кольору, які упаковані в картонну коробку.

Висновком судово-медичної експертизи № 43/2022 від 18.03.2022 встановлено, що у ОСОБА_6 яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено, були виявлені наслідки тілесних ушкоджень у вигляді часткової відсутності кісток склепіння черева зліва, які виникли внаслідок надання спеціальної медичної допомоги і не пов`язані з подією, що мала місце 15.02.2022.

Висновком судово-медичної експертизи № 66/2022 від 04.04.2022 встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного коронарокардіосклерозу, на фоні хронічної серцево-судинної недостатності, з розвитком набряку легень і головного мозку, що і є безпосередньою причиною її смерті. При судинно-медичному дослідженні трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран в лівій щічній ділянці (№ 1); в лівій завушній ділянці (№ 2); в ділянці підборідного трикутника (№ 3); нижче рани № 3, яка іде з правої латеральної поверхні шиї, з її нижньої третини, переходить на середню третини передньої частини шиї і закінчується в лівому кінці рани № 3 (№ 4); на грудній клітці праворуч в надключичній з переходом в підключичну ділянку, по середньо ключичній лінії (№ 5); в підключичній ямці ліворуч (№ 6); на тильній поверхні проксимальної фаланги 3-го пальця правої кисті (37); в проекції тенора лівої кисті (№ 8); на тильній поверхні лівої кисті, під 2-м пальцем із незначним переходом на долонну поверхню (№ 9); гематом на лівій щоці, на підборідді з переходом на шию, по всій її окружності; на верхній третині грудної клітки спереду та ззаду (включаючи плечовий пояс); на правому плечі від верхньої третини по нижню третину по всіх поверхнях; на правому передпліччі від верхньої по середню третини по передній поверхні; синців на тильних поверхнях обох кистей; на лівій гомілці, в нижній третині по передній поверхні. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії гострого колюче-ріжучого плаского предмету типу клинка ножа (рани) та ударному механізму спричинення (гематоми, синці) незадовго до поступлення в КНП «Мукачівська ЦРЛ», відповідно до живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я і до причини настання смерті відношення не мають. Смерть громадянки ОСОБА_11 настала 23.02.2022 о 15 год, тобто через декілька днів після події, що мала місце 15.02.2022.

Висновком судово-медичної експертизи № 192 від 16.03.2022 стверджено, що кров трупа ОСОБА_11 , 1933 року народження, відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти - А та анти - В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.

Висновком судово-медичною експертизи № 193 від 16.03.2022 встановлено, що кров підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинінам анти - В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.

Висновком судово-медичною експертизи № 197 від 23.03.2022 з додатком стверджено, що кров у слідах на чотирьох марлевих тампонах із змивом з поверхні порогу вхідних дверей в кімнаті АДРЕСА_3 ), із змивом з поверхні лінолеуму на підлозі у кімнаті №1 (об. № 2), із змивом з лінолеуму на підлозі у кімнаті АДРЕСА_4 ), із змивом з поверхні підлоги у кімнаті № 3 (об. № 4) могла походити від людей з групами крові А з ізогемаглютиніном анти - В і супутнім антигеном Н, в тому числі від потерпілого ОСОБА_9 та О ізогемаглютинінами анти - А і анти - В, в тому числі від потерпілої ОСОБА_11 , шляхом її зміщення. У об. № 1-4 не виключається можливість домішку крові підозрюваного ОСОБА_6 (група крові - А з ізогемаглютиніном анти - В і супутнім антигеном Н) при умові наявності у нього зовнішньої кровотечі.

-9-

Висновком судово-медичної експертизи № 198 від 23.03.2022 з додатком встановлено, що у слідах на вирізці тканини дивану (об. № 1), у змивах з дверей

(об. № 2, 3), вилучених з місця події виявлена кров людини, та виявлені у об. № 1-3 групові фактори властиві організмам трупа ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 , тому могли походити від любого із них. Разом з тим, виявлений у об. № 1-3 антиген Н не виключає можливість домішку у цих слідах крові особи з групою крові О з ізогемаглютинінами анти - А, анти - В, в тому числі від потерпілої ОСОБА_11 .

Висновком судово-медичною експертизи № 215 від 31.03.2022 з додатком стверджено, що у слідах на вирізці килима (об. № 1), на вирізці простирадла (об. № 2), вилучених з місця події, знайдена кров людини та виявлені у об. № 1, 2 групові фактори властиві організмам трупа ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 , тому могли походити від любого з них. Разом з тим, виявлений у об. № 1,2 антиген Н не виключає можливість домішку у цих слідах крові особи з групою крові О з ізогемаглютинінами анти - А, анти - В, в тому числі від потерпілої ОСОБА_11 .

Висновком судово-медичної експертизи № 230 від 08.04.2022 з додатком встановлено, що у слідах на светрі (об. № 1, 3-7), футболці - поло (об. № 10, 11), штанах (об. № 12-18), шкарпетці чорного кольору (об. № 19) та шкарпетці темно-синього кольору (об. № 20) підозрюваного ОСОБА_6 знайдена кров людини та могла походити від людей з групами крові А з ізогемаглютиніном анти - В з супутнім антигеном Н, в тому числі від потерпілого ОСОБА_9 та О з ізогемаглютинінами анти - А, анти - В, в тому числі від потерпілої ОСОБА_11 , шляхом її змішування. У об. № 1, 3-7, 10-20 не виключена можливість домішку крові підозрюваного ОСОБА_6 при умові наявності у нього тілесних ушкоджень, що супроводжувалися зовнішньою кровотечею.

Висновком судово-медичної експертизи № 20 від 25.03.2022 з додатком у вигляді таблиці встановлено, що кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти - В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО, кров підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти - В з супутнім ангеном Н ізосерологічної системи АВО, кров потерпілої ОСОБА_11 відноситься до групи О (І) з ізогемаглютинінами анти - А, анти - В ізосерологічної системи АВО. При серологічному дослідженні крові в змивах з рук підозрюваного ОСОБА_6 (об. № 1, 2) виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Знайдена кров в змивах з рук підозрюваного ОСОБА_6 (об. № 1, 2) може походити від особи (осіб) в крові яких містяться антигени А і Н, як за рахунок самого підозрюваного ОСОБА_6 так і за рахунок трупа ОСОБА_9 . Антиген Н належить потерпілій ОСОБА_11 , тому не виключена можливість домішку її крові в змивах з рук підозрюваного ОСОБА_6 (об. №1, 2).

Висновком судово-психіатричної експертизи № 40 від 31.03.2022 стверджено, що ОСОБА_6 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, психічним захворюванням не страждав, не страждає ним в теперішній час, а виявляє ознаки органічного емоційно лабільного (астенічного) розладу особистості обтяженої вживанням спиртних напоїв зі шкідливими наслідками. Інкриміноване йому діяння ОСОБА_6 скоїв у стані простого, звичайного алкогольного сп`яніння, коли міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Тимчасовий розлад психічної діяльності, в тому числі і патологічне алкогольне сп`яніння, у ОСОБА_6 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, виключається повністю, ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/114-22/4675-БД від 18.05.2022 з додатками встановлено, що у слідах на поверхнях клинка (об`єкти № 1.1, 1.2) наданого на дослідження ножа виявлено кров людини. У змивах з поверхонь руків`я ножа (об`єкт 1.3) виявлено клітини з ядрами і кров людини. Генетичні ознаки крові

-10-

у слідах від вістря до середини клинка ножа (об`єкт № 1.1) є змішаними, містять генетичні ознаки не менше двох осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_9 і ОСОБА_11 (таблиця 2.1, додаток 2) та не присутні генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_6 (таблиця 2.1, додаток 2). Генетичні ознаки крові у слідах від руків`я до середини клинка ножа (об`єкт № 1.2) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 .

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/114-22/4674-БД від 11.05.2022 з додатком встановлено, що у слідах на наданому на дослідження ножі (об`єкти № 1.1-1.3) виявлено кров людини, що передбачає наявність клітин з ядрами. Генетичні ознаки клітин крові у слідах на клинку ножа (об`єкт № 1.1) є змішаними, містять генетичні ознаки двох або більше осіб, серед яких присутні генетичні ознаки крові ОСОБА_9 (об`єкт № 3.1) і ОСОБА_11 (об`єкт 3.1) та не присутні генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_6 (об`єкт № 2.1). Генетичні ознаки клітин крові у слідах на руків`ї ножа (об`єкти № 1.2 , 1.3) є змішаними, містять генетичні ознаки трьох або більше осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_6 .

Висновком судово-медичної експертизи № 27-мк від 20.06.2022 стверджено, що при дослідженні светра та хустки від трупа ОСОБА_11 виявлено чисельні різані та колото-різані пошкодження, які могли виникнути внаслідок дії клинка ножа з пластиковим руків`ям та клинка-ножа з дерев`яним руків`ям.

Актом та висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.02.2022 встановлено факт перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння (2,23 проміле).

Суд першої інстанції, оцінивши наявні у справі докази з дотриманням ст. 94 КПК України дійшов обґрунтованого висновку про те, що обсяг обвинувачення та кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 , що викладені в обвинувальному акті за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Твердження в апеляційній скарзі прокурора про однобічну оцінку судом першої інстанції зібраних у справі доказам, колегія суддів уважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки суд зобов`язаний та вправі досліджувати докази, як надані стороною обвинувачення, так і стороною захисту та надати їм відповідну оцінку. При цьому, апеляційний суд враховує, що обов`язок збору, у тому числі, і обвинувальних доказів щодо вини конкретної особи та доведення переконливості таких доказів перед судом, з точки зору їх належності, є завданням сторони обвинувачення, і тому доведення вини обвинуваченого на підставі не виявлених доказів, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, і мають суттєве значення для кримінального провадження, лише на підставі припущень прокурора, не відповідає вимогам КПК України.

Оцінюючи доводи прокурора стосовно неврахування судом показань допитаних в судовому засіданні свідків, апеляційний суд враховує положення ч. 3 ст. 26 КПК України про те, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої

-11-

інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі прокурор наводить власну оцінку показанням свідків на користь винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а тому апеляційним судом відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, відмовлено у дослідженні письмових доказів: висновків судово-медичного експерта № 66/2022 від 04.04.2022, № 27-мк від 20.06.2022. Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора, апеляційний суд враховує те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до вимог ст. 22, 26, 404 КПК України, умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків місцевим судом були створенні, ніяких перешкод у збиранні, перевірці доказів під час судового розгляду з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, судом першої інстанції не створювалось.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що після допиту обвинуваченого, потерпілого та всіх свідків, заявлених у кримінальному провадженні та дослідження всіх письмових доказів, прокурором не заявлялось жодних клопотань щодо додаткового з`ясування обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисні дії, які виразились у закінченому замаху на вбивство особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Колегією суддів встановлено, що жодного свідка, який був би очевидцем події немає. При цьому свідок ОСОБА_19 ствердила, що обвинувачений ОСОБА_6 близько 10 год 15.02.2022 прийшов до неї додому кликати на допомогу, при цьому потерпіла ОСОБА_20 була ще живою. Із сукупності оцінених судом доказів вбачається, що обвинуваченого ОСОБА_6 ніхто не зупинив у вчиненні протиправних дій, потерпіла ОСОБА_11 була при свідомості і розмовляла, а обвинувачений ОСОБА_6 пішов шукати допомогу до фельдшера ОСОБА_19 , а не продовжував вчиняти жодних протиправних дій стосовно потерпілої ОСОБА_11 .

Апеляційний суд враховує, що сталою судовою практикою (постанови Верховного Суду України, ухвалені у справі № 308/3530/19 від 26.05.2022 у справі № 234/7425/19; від 02.02.2021 у справі № 754/2480/18; від 09.02.2021 у справі № 760/4968/15-к; від 09.10.2018 у справі № 642/6217/15 від 12.09.2019) визначено, що розмежування умисного заподіяння тілесного ушкодження і умисного вбивства, здійснюється як за об`єктивною, так і за суб`єктивною сторонами цих злочинів.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

-12-

Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом. А згідно з ч. 2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тілесного ушкодження, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тілесного ушкодження, наслідком є саме тілесні ушкодження, що були заподіяні потерпілому, а не позбавлення його життя.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях від 14.11.2013, провадження № 5-46кс13, від 26.06.2014, провадження № 5-10кс14, від 11.12.2014, провадження № 5-32кс14, від 18.06.2015, провадження №5-24к15, замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення та наміру вчинити злочин, а тому він є актом, що виконується виключно за наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.

Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

При кваліфікації злочинів проти життя і здоров`я особи питання про наявність чи відсутність умислу на вбивство необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного й потерпілого, що передувала події, їхні стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

У разі заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень за відсутності умислу на вбивство або заподіяння більш тяжкої шкоди здоров`ю дії винного слід кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, питання про спрямованість умислу ОСОБА_6 на завдання потерпілій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, суд першої інстанції вирішив, ураховуючи сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного після вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, під час судового розгляду встановлено, що хід вчинення ОСОБА_6 умисного вбивства ОСОБА_10 бачила потерпіла ОСОБА_11 та намагалась йому перешкодити, і тоді ОСОБА_6 лезом кухонного ножа умисно наніс множинні колото-різані рани в область її шиї, грудної клітки та рук, а руками та ногами побої по тілу і в результаті спричинив ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, і які до причини настання смерті потерпілої відношення не мають.

Таким чином, оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, а також враховуючи характер і спосіб дій ОСОБА_6 , механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та їх локалізацію, а саме нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 , що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я і до причини смерті відношення не мають, ОСОБА_6 особисто покликав на допомогу свідка ОСОБА_19 , яка є фельдшером в АДРЕСА_1 , суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 умислу на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_11 та про наявність підстав для кваліфікації його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

-13-

Крім того, як вірно встановив суд першої інстанції тілесні ушкодження були спричинені ножем хаотично, а не цілеспрямовано в життєво важливі частини тіла, оскільки потерпілій ОСОБА_11 хоч і було заподіяно не менше 14 ударів ножем, на що звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі, однак такий спосіб насильства і локалізація тілесних ушкоджень не свідчить беззаперечно про намагання спричинити смерть, оскільки всі заподіяні поранення відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Аналіз цих обставин свідчать про відсутність конкретного умислу обвинувачення на вчинення замаху на вбивство потерпілої та свідчить про те, що наносячи удари потерпілій ОСОБА_11 , обвинувачений усвідомлював, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілій, передбачав такі наслідки і бажав або свідомо припускав їх настання, однак не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю буде фактично ним заподіяно, а тому на переконання апеляційного суду, обвинувачений діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, який не був направлений на позбавлення життя потерпілої, а легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та які до того ж не мають відношення до смерті потерпілої, було безпосереднім наслідком заподіяних обвинуваченим численних ударів ножем по різних частинах тіла, що обвинувачений чітко усвідомлював.

У такому випадку обвинувачений і має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, тобто за умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Колегія суддів зауважує, що сам факт заподіяння численних ножових поранень в тому числі і в життєво важливі органи та характер цих поранень свідчить про умисний характер заподіяння такого тілесного ушкодження, що свідчить про умисел саме на спричинення тілесного ушкодження, а не про наявність умислу на заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_11 .

Слід також звернути увагу і на те, що після нанесення ОСОБА_6 . ударів потерпілій ОСОБА_11 , остання залишалась живою, згідно показань свідків була у свідомості та для обвинуваченого було очевидним, що від його протиправних дій смерть ОСОБА_11 не настала і, маючи реальну можливість продовжити заподіяння потерпілій ударів у життєво-важливі органи, він самостійно, за власною волею, добровільно припинив свої протиправні дії та, залишивши місце вчинення злочину, пішов по допомогу. Якби ОСОБА_6 мав умисел на вбивство, то ніщо не заважало останньому довести свій умисел до кінця на місці події.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора про допущену судом першої інстанції невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження щодо помилкової кваліфікації дій обвинуваченого та направленості умислу, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому органом досудового розслідування закінченого замаху на умисне вбивство особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій прояв як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, рішенні у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано переконливих доказів, що ОСОБА_6 вчинено відносно потерпілої ОСОБА_11 саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а тому дії

-14-

обвинуваченого ОСОБА_6 вірно перекваліфіковані на ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, з наведенням у вироку мотивів такого рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2022 щодо ОСОБА_21 ,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, - в той же час, з дня отримання копії судового рішення.

Судді