Номер провадження: 11-кп/813/410/24
Справа № 504/2942/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.05.2023 року, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку 2015 р.н., офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000128 від 23.08.2022 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Початок строку відбуття покарання визначено обчислювати з 23.08.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишений без змін до набрання вироком законної сили.

Також вироком вирішено питання щодо речових доказів та арешту майна.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину за наступних обставин.

23.08.2022 року, у період часу з 16:30 год. до 16:50 год., перебуваючи у торгівельній залі ТОВ «Епіцентр К», що знаходиться за адресою: Одеська область. Одеський район, с. Ілічанка, вул. Паустовського, 14, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме майна ТОВ «Епіцентр К».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи та власник майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельних стелажів вищевказаного магазину дві струбцини марки «MTX Master 206069» вартістю 305 гривень 83 копійки кожна, загальною вартістю 611 гривень 66 копійок та кепку марки «ТМ Pampona», вартістю 106 гривень 60 копійок, які з метою приховання своїх дій поклав до власної сумки чорного кольору, яку попередньо взяв із собою.

Надалі, ОСОБА_7 , не розрахувавшись за вищевказаний товар, пройшов повз лінію контролю торгівельного центру ТОВ «Епіцентр К», вийшов з нього та покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив Товариству з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» майнову шкоду на загальну суму 718 гривень 26 копійок.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначає, що в ході судового розгляду були допитані свідки, досліджені письмові докази та переглянуті відеозаписи, проте жодного доказу того, що обвинувачений брав товари в магазині виявлено не було.

Не надавши належної оцінки всім фактам, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, просить вирок суду скасувати, та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду, обвинувачений ОСОБА_7 висловив усні зміни до апеляційної скарги та просив пом`якшити призначене йому покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту; вислухавши думку прокурора, та представника потерпілого, які заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Зважаючи на позиції ЄСПЛ про неможливість тлумачення п. 1 ст. 6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України»), у цьому кримінальному провадженні такі стандарти дотримано.

Також, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами попередніх інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України за обставин, наведених у вироку.

В судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що того дня у нього був вихідний. Він зняв з картки готівку у розмірі 300 грн. та у нього ще було приблизно 50 грн. з копійками, після чого він сів у трамвай та поїхав ринок Північний, щоб придбати подарунок хрещениці. У трамваї до нього підійшов чоловік та запропонував придбати у нього струбцини. Так як він на той час працював у столярці, його зацікавила пропозиція. Оглянувши струбцини, чоловік сказав, що вони нові та хотів 400 грн. за пару. Він сказав, що може дати лише 300 грн. Чоловік віддав струбцини та спитав, чи є у нього в оточенні діти, він сказав, що є, на що той дав йому дитячу кепку і сказав, що це подарунок. Йому стало цікаво, скільки ж коштують ці речі тому вирішив поїхати до Епіцентру. Зайшовши до Епіцентру у відділ інструментів, самостійно почав шукати схожі товари. Дістав з сумки свої струбцини щоб порівняти із тими, що бути на полиці. Вони виявилися однаковими. Зрозумівши, що вигідно придбав струбцини він відійшов звідти та почув що дзвенить метал у його розстібнутій сумці, щоб її застебнути, повернувся до стенду. Побачивши відділ дитячого одягу, згадав, що їхав за дитячими речами на подарунок. Він зайшов до відділу і почав роздивлятися взуття, панамки, потім розглядав піжами, плаття, сарафани. Підійшовши до кепок, взяв дві і повернувся до сарафану, щоб подивитися, чи підійде за малюнком. Спочатку він думав, що у нього має вистачити коштів, потім згадав, що зняв всього 300 грн. і придбав інструменти. Залишив кепку на касі, де не було касиру. Потім його затримали. Також повідомив, що придбав товари в трамваї десь за пів години до того, як зайшов до Епіцентру. Охоронцям не повідомляв, що заходив в магазин із власним товаром.

Водночас, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, суд 1-ої інстанції, мотивував доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину, дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000128, зареєстрованого 23.08.2022, коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначено: 23.08.2022 о 16:53 год. до ЧЧ ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшла заява від заступника СБ ТЦ «Епіцентр К» №3 про те, що невстановлена особа в період часу з 16:30 по 16:50 години 23.08.2022, знаходячись у ТЦ ТОВ «Епіцентр К» №3, який розташований за адресою: Одеська область. Одеський район, с. Іллічанка, вул. Паустовського, 14, шляхом вільного доступу таємно викрала з прилавку відділу інструментів товар, а саме: струбцини «MTX Master 206069» у кількості 2 шт. та кепку «ТМ Pampona», чим спричинила матеріальну шкоду на суму 728,27 грн. (ЖЄО №3788);

-заявою начальника служби безпеки ТОВ «Епіцентр-К» №3 м. Одеси ОСОБА_9 від 23.08.2022 щодо прийняття заходів відносно невідомого громадянина, який 23.08.2022 приблизно з 16:30 до 17:000 год., відвідавши ТЦ Епіцентр-К виніс товар без оплати на суму 728,27 грн. (без ПДВ);

-відомістю інвентаризації № ВИн/ОК-0003600/1, проведеної 24.08.2022 року;

-бланком переобліку товарних залишків на запит Служби безпеки за відомістю ВИн/ОК-0003600. Артикул 20648424 струбцина G-подібна, 150 мм/ MTX Master 206069, у кількості 2 шт.; артикул 22371493 кепка д/д ТМ Pampona арт. 21 L 11 (фіолетовий НОМЕР_1 ). Фінансовий результат 718,26 грн. в ціні реал. Без ПДВ;

- видатковою накладною Ррз/ОК-0043885 від 23.08.2022 року, сума за товари 718,27 грн.;

- протоколом огляду місця події від 23.08.2022 з фототаблицею до нього, відповідно до якого виявлено під час огляду та вилучено: білого кольору дитячу кепку з фіолетовими зірочками, упаковано в сейф-пакет № 7042125 та дві металеві з червоними пластмасовими вставками струбцини упаковано в сейф-пакет № INZ3032459;

- протоколом огляду місця події від 23.08.2022 з фототаблицею до нього, відповідно до якого під час огляду виявлено та вилучено: одна бирка з написом «Кепки Епік» 21L11 фіолетовий 48-50, штрих-код НОМЕР_2 , упаковано в сейф-пакет 7186242 та дві бирки зі штрих-кодом 221 з написом Струбцина G-подібна 150х130х250 мм MTX Master 206069, упаковано в сейф-пакет 7186243.

- DVD-диск з камер відео-спостереження магазину ТОВ «Епіцентр-К» №3 за результатом дослідження якого встановлено перебування на дату та час події особи чоловічої статті зовні схожого на обвинуваченого ОСОБА_7 в торгівельному залі ТОВ «Епіцекнтр К» у відділі інструментів та у відділі дитячого одягу в якому чоловік, зовні схожий на ОСОБА_7 бере з прилавку кепку, заходить за стелаж, після чого з`являється в поле зору відеокамери але кепка в руках вже відсутня.

За клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 судом 1-ої інстанції також були оглянуті речові докази, а саме дві струбцини, дитячу кепку, зрізані бирки з маркуванням товару; особисті речі обвинуваченого, серед яких сумка, кусачки, грошові кошти в сумі 44 грн., мобільний телефон, сонцезахисні окуляри, банківська карта, дерев`яний ланцюжок з хрестиком.

Крім наведених доказів рішення про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, суд мотивував також показаннями свідків, а саме:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що працює завідувачем секції відділу інструментів ТОВ «Епіцентр К». Наприкінці літа, будучи на робочому місці, проходячи вздовж ряду магазину помітив, що молодий чоловік, в якому він впізнає обвинуваченого, біля вітрини з інструментами поводився досить дивно, повертався, дивився по сторонам, потім поклав собі в сумку товар. Він зателефонував колегам у «моніторку» (службове приміщення, де здійснюється відеоспостереження), щоб поспостерігали за покупцем. Після того він продовжив свою роботу. Він був присутній при оформленні протоколу огляду. Він особисто бачив, що обвинувачений клав щось у сумку. Під час огляду обвинуваченого були виявлені дитяча кепка та 2 струбцини.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що працює інспектором служби безпеки ТОВ «Епіцентр К». Коли співробітник відділу повідомив про підозрілого чоловіка у відділі інструментів, вони почали вести спостереження за ним, бачили обвинуваченого біля стелажів зі струпцинами. Один із операторів був у залі та спостерігав за ним безпосередньо. Після відділу з інструментами обвинувачений пішов до відділу дитячих товарів, де взяв кепку, зірвавши штрих-код. Після цього вони зрозуміли, що обвинувачений не має наміру сплачувати за товар. Обвинуваченого вони затримали на вулиці. Він, свідок, був присутній у смотровій, коли у обвинуваченого вилучалися 2 струбцини і дитяча кепка. Пам`ятає, що обвинувачений постійно був у сонцезахисних окулярах.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що працює на посаді оператора відеоспостереження. Від співробітника 20 відділу надійшов сигнал щодо дивної поведінки молодого чоловіка, який поклав товар у свою сумку. Він на той час був із напарницею ОСОБА_13 , яка почала візуально по камерам «вести» (спостерігати) покупця по залу, а він вийшов у зал. Обвинувачений ОСОБА_7 направився у відділ магазину «Епік», де взяв 2 дитячі кепки, потім пригнувся та повернув на стелаж одну кепку. Пізніше на тому місці була знайдена етикетка від кепки, у зв`язку з чим вони були вже впевнені, що у обвинуваченого є викрадений товар. Пройшовши повз каси, обвинувачений товар не оплатив. Його затримали вже на вулиці та викликали поліцію. Обвинувачений поясняв, що цей товар купив у кондуктора 7-го трамваю в клітчатій сорочці, але він викликав підозру, тому за ним і почали спостереження.

Свідок ОСОБА_13 надала суду покази аналогічні показам ОСОБА_12 .

Представник потерпілого ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_9 будучи допитаним у судовому засіданні суду 1-ої інстанції, показав, що працює на посаді начальника служби безпеки ТОВ «Епіцентр К». 23.08.2022 року йому зателефонували співробітники магазину, які перебували у службовому приміщенні, де встановлені монітори відеоспостереження, та повідомили, що покупцем було здійснено викрадення майна, у зв`язку з чим дану особу, після затримання на виході з магазину провели у службове приміщення. Даній особі, як виявилося пізніше, обвинуваченому ОСОБА_7 , було запропоновано розрахуватися за товар, який він виніс із магазину без здійснення оплати. На пропозицію обвинувачений повідомив, що він нічого не викрадав та платити не буде. Після чого було викликано працівників поліції. Він добре пам`ятає цю подію, обвинуваченого та розмову з ним.

Суд 1-ої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікував його дії за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану.

При цьому, суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймав ці докази.

Апеляційний суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні дотримано вимог статей 10, 22 КПК, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті відповідно до вимог закону.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника про те, що в матеріалах провадження відсутні докази, що ОСОБА_7 брав товари в магазині ТОВ «Епіцентр-К» спростовуються показаннями допитаних під час судового розгляду представника потерпілого, а також свідків, які узгоджуються між собою і підтверджують, що саме обвинувачений, поведінка якого викликала підозру та за яким було розпочато спостереження працівниками магазину, здійснив викрадення належного магазину майна, яке відповідно до проведеної інвентаризації, перебувало у продажі та яке згодом й було знайдено у сумці обвинуваченого під час огляду.

Апеляційний суд вважає правильною критичну оцінку показань ОСОБА_7 про те, що він придбав товар у стороннього чоловіка в трамваї та приїхав до ТОВ «Епіцентр-К» з метою порівняння цін, які суд розцінив як спосіб захисту, обумовлений прагненням обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Так, обвинувачений приїхав до магазину з товаром, який саме перебував у продажу ТОВ «Епіцентр-Ко», бирки маркування товару були знайдені зрізаними. Обвинувачений не повідомив працівників магазину, що заходить на територію торгівельних залів з власним майном, не залишив його в камері схову, не звернувся до працівників магазину з питанням щодо вартості майна, яку нібито приїхав порівняти, звернув до себе увагу працівників магазину підозрілою поведінкою. Таким чином, твердження обвинуваченого, що товар йому належав та був придбаний у трамваї, не прийняті судом «поза розумним сумнівом», оскільки останні не знайшли свого підтвердження та були спростовані дослідженими у сукупності доказами.

Також колегією суддів враховується, що стороною захисту не надано суду переконливих та об`єктивних доказів, які б спростовували сукупність досліджених доказів, та які переконливо вказують на те, що саме обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інкримінований злочин.

Навпаки, ст. 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому, суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймав ці докази.

Версія та доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про незгоду з обвинуваченням, а також щодо суперечливості та відсутності достовірних доказів на підтвердження його вини у вчиненні інкримінованого злочину мають суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відхилення судом його версії подій.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Всі перелічені вище письмові докази, у співвідношенні з показаннями представника потерпілого, свідків та матеріалами справи мають доказове значення у цьому провадженні.

Так, частиною 2 ст. 17 КПК передбачено, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання колегії суддів, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, суд 1-ої інстанції обґрунтовано висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Відтак, колегія суддів ретельно дослідила докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винних, встановила обставини та спосіб вчинених злочинів, поведінку винних і всі інші обставин, що мали відношення до справи.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Апеляційний суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні дотримано вимог статей 10, 22 КПК, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті відповідно до вимог закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, версія сторони захисту щодо недоведеності винуватості обвинуваченого у скоєнні злочину спростовується сукупністю обставин справи, встановлених під час судового та апеляційного розгляду на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні, стороною обвинувачення, на переконання апеляційного суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Разом з тим, апеляційний суд відхиляє доводи захисту, висловлені під час апеляційного розгляду щодо суворості призначеного ОСОБА_7 покарання та вимоги про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного із реальним його відбуттям, з огляду на наступне.

Так, при призначені покарання обвинуваченому, судом було враховано особу винного, його вік, стан здоров?я, характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд, зокрема, врахував особу ОСОБА_7 , те, що він будучи раніше судимий, на шлях виправлення не став, на розгляді Суворовського районного суду м. Одеси перебувають інші кримінальні провадження за його обвинуваченням у вчиненні інших умисних корисливих злочинів, на обліку у лікарів: нарколога, психіатра обвинувачений не перебуває, посередньо характеризується за місцем мешкання, офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину.

Суд також врахував, що обвинувачений вину свою не визнав, скоїв умисний корисливий злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідно до ст.12 КК України, під час дії воєнного стану у країні.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до положень ст.66 КК України, відсутні.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до положень ст.67 КК України, відсутні.

Враховуючи викладене, наведені данні про особу обвинуваченого, та обставини вчиненого злочину, його тяжкість, відсутність пом?якшуючих та обтяжуючих обставин, суд 1-ої інстанції вважав за необхідне призначити обвинуваченому покарання виключно у виді позбавлення волі, вважаючи, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а призначене судом покарання буде достатнім для перевиховання особи та попередження скоєння нових правопорушень.

Апеляційний суд враховує, щоб бути справедливим, покарання не повинно перевищувати міру суворості, яка є достатньою для утримання людей від злочинів. Мета покарання полягає не в катуванні і муках людини і не в тому, щоб зробити неіснуючим вже скоєний злочин. Покарання не може бути марною жорстокістю і знаряддям злоби. Однією з головних складових мети покарання є прагнення перешкодити винному знову завдати шкоду суспільству й утримати інших від вчинення тих самих дій. Тому на думку суду слід застосовувати тільки такі покарання, які при збереженні пропорційності зі злочинами залишали б найбільш сильне і найбільш тривале враження на душу людей і були б найменш болісними для тіла злочинця.

Призначення вказаного покарання у виді позбавлення волі, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного злочину, його обставинам, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду 1-ої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі, яке буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та враховує, що підстав вважати покарання, призначене йому несправедливим внаслідок суворості, на чому наполягав обвинувачений та захисник в апеляційному суді, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до приписів п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Разом з тим, ретельно перевіривши всі доводи апеляційної скарги сторони захисту, апеляційний суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки 1-ої інстанції дослідив обставини справи в повному обсязі, обґрунтування у вироку основані на досліджених матеріалах кримінального провадження, тому підстави для зміни або скасування вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив

Змінену апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.05.2023 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4