Номер провадження:1-кс/521/1619/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

заявника - адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні за №0000036 від 24.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_5 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000036 від 24.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1 КК України за обвинуваченням ОСОБА_4 /справа №521/20371/23 провадження №1-кп/521/1051/24/.

Свої вимоги захисник мотивує тим що, суддя ОСОБА_5 не може в подальшому здійснювати судовий розгляд цього провадження і підлягає відводу, оскільки його процесуальні рішення викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості до сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 та до мене - адвоката ОСОБА_3 , а саме те що 03.05.2024 року суддею ОСОБА_5 постановлено ухвалу про порушення питання про відповідальність адвоката ОСОБА_3 перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області, мотивуючи її тим, що адвокат ОСОБА_3 не з`явилася у судове засідання 3 травня 2024 року, не дивлячись на те що у месенджері VIBER адвокатом ОСОБА_3 було повідомлено секретаря судового засідання про неможливість її явки в судове засідання у зв`язку із хворобою та тимчасовою непрацездатністю.

На підставі вищевикладених вимог, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 просить відвести суддю ОСОБА_5 від участі в судовому розгляді кримінального провадження №0000036 від 24.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1 КК України /справа №521/20371/23 провадження №1-кп/521/1051/24/.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 підтримали клопотання в повному обсязі, просили задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши заяву про відвід та додані до неї матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону

Відповідно до ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Положеннями статей 75, 76 КПК України, передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді в кримінальному провадженні, та обставин за яких слідчий суддя, суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні серед яких: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заявляючи відвід, особа має його обґрунтувати.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами. Таким чином, визначаючись щодо наявності підстав для відводу слідчого судді, судді за даним кримінальним провадженням, слідчий суддя, суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, за окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Детальний аналіз наведених підстав, які, на переконання захисника, викликають сумніви в неупередженості судді ОСОБА_5 , вказує на те, що поданою заявою про відвід судді, стороною захисту, фактично оспорюються постановлена суддею ОСОБА_5 судового рішення та висловлюється певна незгода з її процесуальними рішеннями.

Незгода захисника з правовою позицією судді при прийнятті відповідного рішень та їх обґрунтуванням сама по собі за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість судді у результатах розгляду справи, на переконання судді, не може бути достатньою підставою для сумнівів в неупередженості судді.

Натомість, у випадках передбачених законом, така незгода може бути підставою для апеляційного оскарження рішення судді.

Заявлений відвід судді ОСОБА_5 є на думку суду виявом незгоди захисника з процесуальним рішенням судді, оцінку якому не має повноважень надавати суддя під час розгляду заяви про відвід, суддя не вправі аналізувати мотиви прийняття суддею спірного рішення.

Судом не встановлено і стороною захисту не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості судді ОСОБА_5 і унеможливлювали б винесення ним об`єктивного рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 75, 76, 80, 81, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні за №0000036 від 24.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1 КК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1