Провадження № 1-кс/947/9043/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене з заступником керівника Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комишуваха, Оріховського району, Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та не встановлений час, однак не пізніше 04.07.2024 ОСОБА_8 дізнався про те, що ОСОБА_9 мешкає у приміщенні квартири АДРЕСА_3 та вирішив зустрітися з останнім за місцем його мешкання запросивши із собою своїх знайомих ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В подальшому, 05.07.2024 приблизно о 00 год. 10 хв., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які попередньою увійшли до приміщення квартири АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_9 , на ґрунті неприязних відносин виник умисел направлений на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , 05.07.2024 приблизно о 00 год. 10 хв., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діючи групою осіб, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , керуючись своїм неприязним відношенням до потерпілого ОСОБА_9 , діючи за групою осіб з раніше знайомими йому ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , умисно хаотично наніс потерпілому ОСОБА_9 чисельні удари руками та ногами в область голови та тулубу.

В результаті вищевказаних злочинних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_12 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицевої травми: садина в лобній області справа на 6, 5 см вправо на 3,5 у верх розміром 4,5 см на 3,5 см на її фоні забійна рана 1 см на 0,5 та 0,3 см до дна м`яких тканин; полоса садин 5 см на 1 см на 1 сантиметр вище садна; крововилив в області правого ока з переходом в область вулиць 2 см на 5 см; садна в області кута ока 2 см на 0,8 см; крововилив на спинці та краях носу по всій довжині 5 см на 3.5 см, садна на його фоні 2 см на 1 см; крововилив в лобній області зліва на 6 см вліво і безпосередньо у дуги підборіддя 4.5 на 4 см; крововилив в області лівого ока з переходом на область вулиць 8 см на 4.5 см; крововилив в області ушної раковини 5 см на 4 см; наскрізна рана невизначеної форми в області підносового трикутника по центру з переходом на верхню губу 2 см на 1.5 см; крововилив під слизистою оболонкою нижньою губи 4.5 см. на 1 см; садна в області підборіддя по центру 2 см. на 1 см. на лівому боці поверхні шиї 4.5 см на 1.5 см; садна на правому боці поверхні шиї в середині третині і 12 см на 4 см; садна в проекції верхньої середньої третини ключиці 4.5 см на 2.5 см; садна на задній поверхні в області правого передпічного суглобу 3.5 см на 2.5 см; переломом ребр грудної клітини.

Від спричинених ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, а саме: черепно-лицеовї травми та перелому кісток ребр грудної клітини, потерпілий ОСОБА_9 помер на місці події.

За даним фактом 06.07.2024 слідчим відділенням відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області зареєстровано кримінальне правопорушення №0000467 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

06.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його наявністю ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, вказав, що ризики органом досудового розслідування не доведені, є необґрунтованими. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, пояснив, що не має відношення до інкримінованого злочину.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 06.07.2024 року затриманий в порядку ст.208 КПК України, в той же день останньому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які наявні в матеріалах клопотання, а саме: протоколом огляду місця події від 05.07.2024 за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом огляду місця події від 05.07.2024 за адресою: АДРЕСА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що коли вона повернулась додому разом з ОСОБА_9 зустріла ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які в подальшому завдали тілесних ушкоджень ОСОБА_9 від яких останній помер; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 , яка впізнала, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та пояснила, що саме вони били ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що коли він знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_5 до квартири зайшли ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які в подальшому завдали тілесних ушкоджень ОСОБА_9 від яких останній помер; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_14 , який впізнав ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та пояснив, що саме вони били ОСОБА_9 ; протоколами затримання ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в порядку ст. 208 КПК України; протоколом огляду трупу ОСОБА_9 в ході якого встановлено тілесні ушкодження від яких останній помер; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого вилучено одяг підозрюваних зі слідами рідини бурого кольору; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 під час, якого остання відтворила обставини події; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 під час, якого остання відтворила обставини події.

При вирішенні питання про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного. Так, враховуючи обставини можливого вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним у його вчиненні, беручи до уваги наслідки, які були спричиненні в результаті вчинення такого кримінального правопорушення, у вигляді, зокрема, способу, у який злочин був вчинений, вчинення кримінального правопорушення групою осіб, особу підозрюваного враховуючи, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризиків передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, заявника. Так, під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що: по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні; по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

При цьому, слідчий суддя, враховує, що вчинення інкримінованих дій призвело до загибелі людини, підозрюваний не працює, не має легального джерела доходу, зареєстрований в Запорізькій області, не одружений.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків передбачених п.2,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин кримінального правопорушення, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Доводи захисту щодо міцних соціальних зв`язків підозрюваного, суттєво не зменшують встановлених ризиків.

Відповідно до п.п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

З врахуванням строків застосування запобіжного заходу, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене з заступником керівника Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 вересня 2024 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1