Справа № 487/212/22
Провадження № 1-в/487/88/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2024 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , розглянувши подання Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миколаєва Миколаївської області, українки, громадянки України, має професійно-технічну освіту, заміжня, має двох неповнолітніх дітей 2007 та 2017 років народження, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 08.02.2022 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.02.2022 року ОСОБА_5 засуджена до покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

27 березня 2024 року начальник Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

У судовому засіданні представник органу виконання покарання ОСОБА_6 подання підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення подання не заперечував.

Засуджена до судового засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

У відповідності до ст. 539 ч. 5 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити подання виходячи з наступного.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку. Згідно з яким клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як зазначено у постанові Верховного Суду по справі №487/3326/15-к від 20.10.2021, згідно з положеннями статті 80 КК особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Зазначена норма кримінального процесуального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Суд неодноразово зазначав, що правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Крім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 13 частини 1 цієї статті, подвоюються. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. Проте ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, а саме лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.02.20212 ОСОБА_5 засуджена до покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на обліку Інгульському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях з 07.06.2022 по теперішній час.

Таким чином, враховуючи те, що з дня набрання чинності обвинувальним вироком, яким особа засуджена до покарання, менш суворого ніж обмеження волі, минуло більше 2 років та факт ухилення ОСОБА_5 від виконання покарання за належною процедурою встановлено не було, суд вважає, що подання начальника Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 підлягає задоволеню.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 80 КК України ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.02.2022 у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляція в Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її винесення.

Суддя ОСОБА_1