Справа № 128/398/24
УХВАЛА

04.04.2024 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглядаючи в підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 11.11.2023 в ЄРДР за №0000595 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться на розгляді вищевказане кримінальне провадження.

04.04.2024 у підготовчому судовому засіданні суд, вислухавши міркування присутніх учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, прийшов до висновку, що дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду виходячи з наступного.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області.

Враховуючи те, що не має підстав для прийняття рішень визначених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК, тому суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.

Також, у даному підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним письмове клопотання про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки такий строк стікає, а ризики, які стали підставою для його застосування не змінилися та не відпали, а саме обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, в нього відсутні соціально-стримуючі фактори та те, що він перебуваючи на волі може продовжити свою злочину діяльність, може вчиняти нові кримінальні правопорушення, що підтверджується характером кримінального правопорушення, може ухилятись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_5 , може здійснювати незаконний вплив на свідків, що проживають на території Вінницького району, оскільки йому відомі особисті дані та адреси вказаних осіб.

Отже вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Вказує, що особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована зважаючи на тяжкість та характер вчиненого злочину, домашній арешт не може бути застосований оскільки ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим, просить суд продовжити строк дії застосованого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на 60 днів із правом внесення застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених положеннями КПК України.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала з приводу задоволення клопотання прокурора, вважаю, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення гіпотетичні та немає доказів, того що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, або вчиняти інші кримінальні злочини, вважає, що не знайшла свого підтвердження теза прокурора, що у обвинуваченого відсутні соціально-стримуючі фактори, адже він має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має родину, проживає спільно з матір`ю пенсіонеркою і сестрою, має 2 дітей, до затримання мав джерело постійного доходу, тому просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 також заперечував щодо задоволення клопотання прокурора , підтримав усне клопотання захисника. Також, зазначив суду, що не буде чинити вплив на свідків, оскільки свідки є працівниками колонії.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення усного клопотання захисника, оскільки вважає його необґрунтованим та наполягав на задоволені його письмового клопотання.

Вислухавши клопотання прокурора та захисника, з`ясувавши міркування обвинуваченого щодо них, суд вважає, що клопотання прокурора ОСОБА_3 є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, а усне клопотання захисника ОСОБА_4 - необґрунтованим та таким, що підлягає відмові в задоволені, виходячи з такого.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно до п.п.4,5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлений свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення. Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»). З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи письмове клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує, вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати, не зменшилися та не відпали ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину; останній з його же слів розлучений в 2015 році, неповнолітні діти проживають із колишньою дружиною, на час затримання він офіційно не працював, проживав з матерію та сестрою, не є особою з інвалідністю, а тому суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 не має на волі соціально-стримуючих факторів, а також те, що, в суді не досліджені письмові докази; не заслухані покази свідків, обвинуваченого, а тому суд вважає, що існують ризики : переховування від суду; незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків, з метою зміни їх показів у суді та вчиненням ним іншого кримінального правопорушення.

Окрім того, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 за №10456, затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024, відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05:30 14.02.2024 строком на 90 діб, тобто до 13 травня 2024 року.

Тому, з урахуванням зазначених вище обставин, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 зможе скористуватися запровадженим в країні воєнним станом, також з метою переховування від суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тому, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме - по 02.06.2024 включно, з одночасним визначенням йому запобіжного заходу у вигляді застави.

В свою чергу, з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про призначення обвинувального акту до судового розгляду, застосовуючи принцип справедливості, вважає за доцільно зменшити обвинуваченому ОСОБА_5 , розмір застави з 40 до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що (станом на 01.01.2024) разом становить 90 840 гривень, таким чином, задовольнивши клопотання прокурора;зменшивши розмір застави та відмовивши в задоволені усного клопотання захисника ОСОБА_4 - за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.177, 183, 199, 314-316, 331, 376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені 11.11.2023 в ЄРДР за №0000595 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, - призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.04.2024 о 16.40 год. в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області у залі судових засідань № 2.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора - ОСОБА_6 ; захисника - ОСОБА_4 ; свідків згідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, а обвинуваченого ОСОБА_5 - доставити конвоєм.

Письмове клопотання прокурора ОСОБА_3 , - задовольнити .

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, - строком на шістдесят днів, тобто до 02.06.2024 включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України, зменшивши її розмір та встановивши обвинуваченому ОСОБА_5 , заставу в розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень та надати можливість внесення даної застави за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ)26286152; Банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО)820172; рахунок отримувача UA0000401.

Роз`яснити обвинуваченому або його заставодавцю, що вони мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави надати суду протягом двох днів підтверджуючі документи.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема:

1) повідомляти суд про своє місце проживання та зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання;

2) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в України;

3) не відлучатися із місця проживання та не виїзжати за межи України - без дозволу суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 02.06.2024 включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України у Вінницької області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «ВУВП (№ 1)».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «ВУВП (№ 1)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити про це письмово Вінницький районний суд Вінницької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважатиметься таким, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У задоволені усного клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт,- відмовити.

Копію ухвали направити уповноваженій особі Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», - для виконання; іншим учасникам кримінального провадження, вручити в залі судового засідання, - для відома.

Ухвала в частині продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - з дня отримання копії ухвали суду.

В решті частини - ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені сторонами кримінального провадження до апеляційної скарги на кінцеве процесуальне рішення в даному провадженні.

Повна ухвала суду оголошена 08.04.2024 о 17.00 год.

Суддя ОСОБА_1