Справа № 466/8610/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/372/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

встановила:

на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2024 року задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - з 28 березня 2024 року до 26 травня 2024 року включно, із визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 460 грн. і покладено на обвинуваченого передбачені ст. 194 КПК України обов`язки.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 покликається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду обставинам кримінального правопорушення.

Вважає, що прокурором не доведено належним чином обґрунтованість тривалого тримання обвинуваченого під вартою.

Наголошує, що немає потреби та доцільності встановлювати нові докази, так як обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому злочині визнає та розкаюється у вчиненому, а ризики, які існували на момент затримання - відсутні.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2024 року, скасувати таку та змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника - адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення і залишення ухвали суду 1 інстанції без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе поновити захиснику строк на апеляційне оскарження ухвали, і приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні, які також слугували підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , з врахуванням даних про його особу і тяжкості інкримінованого за ч.4 ст. 185 КК України кримінального правопорушення та мотивів прокурора.

Відтак, на переконання колегії суддів, є всі підстави вважати недостатнім застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, про що вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, в тому числі не пов`язаних з позбавленням волі.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною стороною обвинувачення актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до висновку, що протиправна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

А отже, на думку колегії суддів, прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, на переконання колегії суддів, місцевий суд, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином оцінив і наявність обставин для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та відповідність її розміру, меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному конкретному випадку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4