Справа № 305/863/24
Провадження по справі 1-кп/305/267/24
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 05.07.2024. Рахівський районний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тіньки, Звенигородського району, Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, судимого (вирок Білоцерківського районного суду Київської області від 13.04.2021, до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком 1 (один) рік, знятий з обліку по закінченню іспитового строку 08.06.2022), військовозобов`язаного,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,-
Крім того, ОСОБА_4 , 24.02.2024, близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи в АДРЕСА_2 , знаходячись на території кемпінгу, що належить ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , умисно, повторно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «Jeep Grand Cherokee» з н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, який перебував у власності ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу до приміщення, де зберігалися ключі від автомобіля, заволодів ними.
Продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_8 , всупереч волі власника автомобіля марки «Jeep Grand Cherokee» з н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , заволоділи транспортним засобом, вилучивши його, а саме: сівши за кермо автомобіля ОСОБА_4 , встановив контроль над автомобілем, а ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_4 , сів на місце пасажира.
Встановивши контроль над транспортним засобом, ОСОБА_4 , за допомогою ключа від замка запалювання привів в дію двигун та, спільно з ОСОБА_8 , перемістили автомобіль у просторі, виїхавши з території кемпінгу, на відстань близько 1000 метрів вниз по грунтовій дорозі по напрямку до с. Лазещина, однак через технічну несправність, що унеможливлювало його подальший рух, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , покинули автомобіль на узбіччі дороги, в ур. Козьмещик, рахівського району Закарпатської області, що в межах с. Лазещина, після чого з місця злочину зникли.
Обвинувачений не заперечував проти вищевказаних обставин, винуватість у скоєних кримінальних правопорушеннях визнав повністю, суд, керуючись вимогами ст.349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, обмежив вивчення доказів допитом обвинуваченого та матеріалами, які характеризують його особу, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.
Потерпілий ОСОБА_7 подав письмову заяву про розгляд кримінального провадження без його участі. При цьому повідомив, що завдані йому кримінальним правопорушенням збитки відшкодовано у повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_9 подав письмову заяву про розгляд кримінального провадження без його участі. При цьому повідомив, що завдані йому кримінальним правопорушенням збитки відшкодовано частково.
При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена, а його дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, в умовах воєнного стану; та за ч.2 ст.289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиросердечно розкаявся, що, суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
З досудової доповіді виданої філією державної установи "Центр пробації" в Черкаській області слідує, що дослідженням інформації, що характеризує особу за місцем його проживання, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції для суспільства. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби) у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покаранняз випробуванням, вважають доцільним, крім обов`язків передбачених частиною 1 статті 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені частиною 3 статті 76 КК України), а також виконати заходи, передбачені пробаційною програмою "Зміна прокримінального мислення" (відповідно до п.4 ч.3. ст.76 КК України).
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ч.1 ст.69 КК України та призначення покарання нижчого від найнижчої межі, а також призначення покарання із застосуванням положень ст.75,76 КК України, суд виходить із наступного.
Відповідно до положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно роз`яснень, викладених у п.2 згаданої постанови, вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
За змістом ч.1 ст.69 КК України при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких злочинів, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують його покарання та інші обставини, які впливають на ступінь відповідальності.
Суд бере до уваги особу винного, який вину визнав повністю, характеризується позитивно за місцем проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, учасник бойових дій.
Крім того, суд звертає увагу на позицію потерпілих, які претензій до обвинуваченого не мають. Між тим, така позиція потерпілої сторони у судових засіданнях не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
З дослідженої судом вимоги про судимість, вбачається що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, що відноситься до тяжких злочинів. Вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 13.04.2021, його засуджено до позбавлення волі строком на три роки, із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком 1 (один) рік. Знятий з обліку по закінченню іспитового строку 08.06.2022. Отже, ОСОБА_4 , на момент вчинення ним нових кримінальних правопорушень, які розглядаються в даному кримінальному провадженні мав не зняту та непогашену судимість за вчинення тяжкого злочину.
Враховуючи перелічені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, його ставлення до вчиненного, суд не знаходить правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України,
Так, описані вище дані про особу обвинуваченого, визнання ним вини, щире каяття, на думку суду, дають лише підстави для призначення покарання у виді позбавлення волі у межах, наближених до мінімальних, передбачених санкціями ч.4 ст.185, та ч.2 ст.289 КК України, а не застосування ст.69 КК України. Відповідно, застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України), до призначеного обвинуваченому покарання не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень .
Отже, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його тримання в умовах ізоляції.
Цивільні позови потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на досудовому та в ході судового слідства не заявлено.
Процесуальні витрати, на загальну суму 3748 (три тисячі сімсот сорок вісім) гривень, з яких: 500 (п`ятсот) гривень за проведення судово-товарознавчої експертизи №1468/24 від 18.03.2024; 380 (триста вісімдесят) гривень за проведення судово-товарознавчої експертизи №1468/24 від 18.03.2024; 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень за проведення дактилоскопічної експертизи №19/107-24/3034-Д від 21.03.2024, підлягають до стягнення із обвинуваченого в користь держави.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Водночас, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду ОСОБА_11 від 28.02.2024 щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави. У подальшому, на підставі ухвал суду від 18.04.2024 та 11.06.2024, ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу по 09.08.2024.
Згідно із п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких також належить запобіжний захід.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема , переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка та іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України (ч.2 ст.177 КПК України).
Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Суд, ухвалюючи рішення щодо обрання запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні, вважає, що ризик переховування обвинуваченого від суду є високо ймовірним, що обумовлюється суворістю покарання, призначеного за цим вироком у виді позбавлення волі.
Так, розуміючи невідворотність призначеного покарання, яке пов`язане з реальним і тривалим його відбуванням, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, зокрема, і з огляду на можливість безперешкодного залишення місця свого проживання.
Отже, суд, враховуючи вищенаведені норми процесуального законодавства, а також висновки, викладені у справі «Руслан Яковенко проти України» (п. 46, 47 рішення), вважає за необхідне продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.
Згідно з ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину у порядку ст.208 КПК України, ОСОБА_4 , затримано з 18 години 50 хвилин, 25.02.2024, отже йому слід зарахувати зазначений строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_4 - 5 (п`ять) років і 1 (один) місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 , відповідно до ухвали слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_11 від 28 лютого 2024 року у виді тримання під вартою із визначенням застави, до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , з 25.02.2024 по день проголошення вироку - 05 липня 2024 року, зарахувати у строк покарання, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, на загальну суму 3748 (три тисячі сімсот сорок вісім) гривень, з яких: 500 (п`ятсот) гривень за проведення судово-товарознавчої експертизи №1468/24 від 18.03.2024; 380 (триста вісімдесят) гривень за проведення судово-товарознавчої експертизи №1468/24 від 18.03.2024; 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень за проведення дактилоскопічної експертизи №19/107-24/3034-Д від 21.03.2024, в користь держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів, з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1