Справа № 601/1838/24
Провадження № 1-кс/601/442/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 в залі суду у м.Кременець розглянувши клопотання слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, непрацюючого, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.06.2024 слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 за погодженням із начальником Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000128 від 09.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Клопотання мотивоване тим, щоОСОБА_4 вчинив злочин, пов`язаний із насильством у сім`ї. Так, ОСОБА_8 проживає у житловому будинку, що по АДРЕСА_2 . У зв`язку із цим, враховуючи п.8 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», - дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб - дід (баба) та онук (онука).

27 грудня 2023 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення домашнього насильства щодо своєї баби ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканність; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_8 , маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй бабі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно систематично у період часу з 27.12.2023 по 08.03.2024 вчиняв психологічне насильство щодо своєї баби ОСОБА_8 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Зокрема, 27.12.2023 року ОСОБА_4 близько 16 год. 00 хв., за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї баби ОСОБА_8 , домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, що завдало істотної шкоди психологічному здоров`ю потерпілої особи. За даним фактом відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №541090 від 15.01.2024 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 10.01.2024 року ОСОБА_4 , близько 12 год. 00 хв. за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї баби ОСОБА_8 , домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, що завдало істотної шкоди психологічному здоров`ю потерпілої особи. За даним фактом відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №541088 від 15.01.2024 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до постанови Шумського районного суду Тернопільської області від 14.02.2024 року ОСОБА_4 , визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, ч.1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення, у відповідності до статті 36 КУпАП, а саме 187 гривень. Вказана постанов не оскаржувалась, набрала законної сили, покарання виконане шляхом сплати ОСОБА_4 штрафу в розмірі 187 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканність; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_8 , маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй бабі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно 08.03.2024 вчинив психологічне насильство щодо своєї баби ОСОБА_8 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Зокрема, 08.03.2024 року ОСОБА_4 близько 18 год. 50 хв., за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї баби ОСОБА_8 , домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, що завдало істотної шкоди психологічному здоров`ю потерпілої особи. За даним фактом ОСОБА_8 звернулась із заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

Зазначені дії призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи ОСОБА_8 .

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_4 грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин та заподіяно шкоду особистим правам та інтересам потерпілої ОСОБА_8 , наданими їй Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

09 травня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Беручи до уваги вище викладене, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 попередньо двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо іншої особи із якою перебуває у сімейних відносинах, а також те, що 08 березня 2024 року вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 126-1 КК України, а саме психологічне насилля щодо своєї баби ОСОБА_8 , за яке передбачене порання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років, та дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, і в подальшому може вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності, переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, тому відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки лише вказаний запобіжний захід, який хоча і не є найбільш суворим його видом, однак є таким, який може забезпечувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, посилаючись на зазначені в клопотанні підстави, просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив відносно задоволення клопотання, однак не погоджується із проходженням програми кривдників, оскільки її проведення відбувається в м. Чортків, а він проживає в с. Бриків Шумської ТГ, далеко від місця його проживання, коштів в нього на таку далеку дорогу немає.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Запобіжні заходи під час досудового розслідування можуть застосовуватися до особи, яка набула процесуального статусу підозрюваного.

Слідчий суддя встановив, що Кременецьким РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000128 від 09.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

09.05.2024 відносно ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке останній отримав 09.05.2024, що вбачається із власноручного підпису ОСОБА_4 .

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і відносно нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

За відсутності заперечень щодо процесуального статусу підозрюваного при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дослідженню підлягають наступні обставин:

-чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

-чи наявні ризики кримінального провадження;

-чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження;

-індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Отже, при вирішенні поставленого питання слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених критеріїв в їх взаємозв`язку.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі Murrаy v.United Kingdom , 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Долучені до клопотання матеріали свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме це підтверджує: витяг з ЄРДР; протокол прийняття заяви від 08.03.2024, постанова Шумського районного суду Тернопільської області від 07.03.2024, постанова Шумського районного суду Тернопільської області від 14.02.2024, протокол допиту потерпілого від 07.05.2024, протокол допиту свідка від 07.05.2024, повідомлення про підозру від 09.05.2024.

Повідомлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваого із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче слідчий у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому розгляду, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Серед ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України та які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, який передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до не тяжких і передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі до 2 років.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний з`являється на виклики до суду та з`явився на розгляд вказаного клопотання. Однак, досудове розслідування, як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи. Адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді обмеження волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Відомостей про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, яких було б достатньо для утримання підозрюваного в місці його проживання, слідчому судді не надані.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді обмеження волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, тобто ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої та свідків та дослідження їх судом.

При цьому, є достатні підстави вважати, що перебування у статусі підозрюваного може викликати у ОСОБА_4 активні дії щодо впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику незаконного вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, слілчий судя враховує, що підозрюваний будучи притягненим Шумським районним судом до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із психологічним насильством щодо своєї баби ОСОБА_8 , вчинив ще одне психологічне насильство, що перетворилось в систематичність, і за яке відповідальність передбачена ст. 126-1 КК України. Зазначене вказує на схильність ОСОБА_4 до вчинення правопорушень.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність трьох ризиків кримінального провадження, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності додаткові обставини, відповідно до ст. 178 КПК України.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу враховує такі обставини:

- надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України;

- інкриміноване кримінальне правопорушення КК України відноситься до нетяжкого і у разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на строк до 2 років;

- станом на сьогоднішній день ОСОБА_4 виповнилося 34 роки;

- підозрюваний розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей немає;

- відомостей про майновий стан підозрюваного слідчому судді не надано;

- підозрюваний раніше не судимий;

Щодо застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

З урахуванням доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є необхідним і, що саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти існуючим ризикам, а тому клопотання належить задовольнити.

У клопотанні слідчого також порушується питання про покладення таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`явитися за першим викликом до слідчого, прокурора або суду; повідомити слідчого, прокурора або суд про змін свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

З огляду на тяжкість, характер вчиненого кримінального правопорушення, існуючих ризиків, слідчий суддя вважає обґрунтованою вимогу cлідчого про покладення на ОСОБА_4 обов`язку, передбаченого п.1 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Покладення таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання існуючим ризикам та ефективності здійснення кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою).

В свою чергу, особисте зобов`зання по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості є найменш обтяжливим запобіжним заходом із передбаченого законом.

З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, особисте зобов`язання забезпечує мету застосування запобіжних заходів, забезпечить можливість контролю за поведінкою підозрюваного з боку органу досудового розслідування та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного обмеження свободи підозрюваної.

У зв`язку із обранням підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою та встановлення ризиків кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне визначити обов`язки, які кореспондуються з встановленими ризиками кримінального провадження, а саме: з`явитися за першим викликом до слідчого, прокурора або суду; повідомити слідчого, прокурора або суд про змін свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк особистого зобов`язання та дії покладених на нього обов`язків встановлюється слідчим суддею до 23 год. 59 хв. 08.07.2024 року в межах строку досудового розслідування.

Щодо направлення підозрюваного ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників, слід зазначити, що єдиним місцем для проходження даної програми є м.Чортків, яке є досить віддаленим від місця проживання ОСОБА_4 та становить біля 180 км., та враховуючи , що згідно положень ч.6 ст. 194 КПК України застосування обмежувальних заходів є правом , а не обовязком суду, а тому сліддчий суддя вважає, що в проходженні програми для кривдників слід відмовити.

Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 193, 194, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: з`явитися за першим викликом до слідчого, прокурора або суду; повідомити слідчого, прокурора або суд про змін свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Повідомити підозрюваному ОСОБА_4 письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків до 23 год. 59 хв. 08.07.2024 року.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 .

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1