Справа № 481/1043/24
Провадж.№ 1-кс/481/397/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 року слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг клопотання прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000020 від 12.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся з клопотанням про арешт майна прокурор Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , яке надійшло до суду поштою 24.06.2024 року, в обґрунтування якого вказав, що у провадженні СВ ВП №1 Баштанського РВА ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000020 від 12.06.2024 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки лісогосподарського призначення, площею 51,6 га із земель, що перебувають у постійному користуванні філії «Баштанське лісове господарство» Державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Ліси України» на підставі державного акту на право постійного користування серії ЯЯ №193689 від 19.08.2010, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з ч. 1 ст. 55, ст. 57 Земельного кодексу України, до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

У постійному користуванні філії «Баштанське лісове господарство» Державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Ліси України» на підставі державного акту на право постійного користування серії ЯЯ №193689 від 19.08.2010 у постійному користуванні перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :23:000:0010, загальною площею 536,41 га, з цільовим призначенням для ведення лісового господарства.

В ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді від 18.06.2024 слідчим 20.06.2024 проведено огляд земельної ділянки кадастровий номер :23:000:0010 загальною площею 536,411 га, в ході якого встановлено, що частина вказаної земельної ділянки площею 50,2911 га засіяна ріпаком, який має сліди обробітку, про що свідчить відсутність бур`янів.

За даним фактом розпочато кримінальне провадження, внесене 12.06.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Слідчим у вказаному кримінальному провадженні - слідчим СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 20.06.2024 земельну ділянку площею 50,2911 га разом із проростаючими рослинами ріпаку, яка знаходиться в межах земельної ділянки кадастровий номер :23:000:0010 загальною площею 536,411 га, визнано речовим доказом.

Враховуючи те, що вилучене майно може мати значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, наявні достатні підстави вважати, що вказане майно є предметом/знаряддям вчинення кримінального правопорушення та могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, з мет ою схоронності, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, прокурор вважає за необхідне накласти арешт на зазначене майно.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання, в якому просив справу слухати без його участі, підтримала клопотання, просив його задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим (прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Диспозиція ч.2 ст.197-1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Як вбачається з матеріалів клопотання в провадженні ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000020 відомості про яке внесені 12.06.2024 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття земельної ділянки лісогосподарського призначення, площею 51,6 га із земель, що перебувають у постійному користуванні філії «Баштанське лісове господарство» Державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Ліси України» на підставі державного акту на право постійного користування серії ЯЯ №193689 від 19.08.2010.

У постійному користуванні філії «Баштанське лісове господарство» Державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Ліси України» на підставі державного акту на право постійного користування серії ЯЯ №193689 від 19.08.2010 перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :23:000:0010, загальною площею 536,41 га, з цільовим призначенням для ведення лісового господарства.

В ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді від 18.06.2024 слідчим 20.06.2024 проведено огляд земельної ділянки кадастровий номер :23:000:0010 загальною площею 536,411 га, в ході якого встановлено, що частина вказаної земельної ділянки площею 50,2911 га засіяна ріпаком, який має сліди обробітку, про що свідчить відсутність бур`янів.

Слідчим у вказаному кримінальному провадженні - слідчим СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 20.06.2024 земельну ділянку площею 50,2911 га разом із проростаючими рослинами ріпаку, яка знаходиться в межах земельної ділянки кадастровий номер :23:000:0010 загальною площею 536,411 га, визнано речовим доказом.

Досудовим розслідуванням встановлено, що земельна ділянка площею 50,2911 га разом із проростаючими рослинами ріпаку, яка знаходиться в межах земельної ділянки кадастровий номер :23:000:0010 загальною площею 536,411 га має значення речового доказу, є знаряддям та предметом вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст.171 КПК України

До клопотання прокурором додано: витяг з ЄРДР №0000020 від 21.06.2024 року з якого убачається, що 12.06.2024 року було зареєстровано кримінальне провадження з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.2 ст.197-1 КК України; ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/1043/24 від 18.06.2024 року; протокол огляду місця події від 20.06.2024 року; протокол допиту свідка від 20.06.2024 року; копію державного акту про право постійного користування земельної ділянки від 19.08.2010 року; копію рішення Господарського суду Одеської області № 916/737/22 від 01.11.2022 року; копію ухвали Південно-Західного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 року по справі № 916/737/22; постанову слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання речовим доказом від 20.06.2024 року.

20.06.2024 в ході проведення огляду земельної ділянки кадастровий номер :23:000:0010 загальною площею 536,411 га, встановлено, що частина вказаної земельної ділянки площею 50,2911 га засіяна ріпаком, який має сліди обробітку, про що свідчить відсутність бур`янів.

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке за результатами огляду місця події від 20.06.2024 року визнано речовим доказом, з метою збереження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна, проведення судових експертиз і використання його як доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Також, слідчий суддя, встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця) майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Отже, слідчий суддя, перевіривши вище зазначене майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно у вигляді заборони користування та розпорядження ним, крім робіт пов`язаних із збором врожаю ріпаку, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати наявність існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98,170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування та розпорядження земельною ділянкою,площею 50,2911 га разом із проростаючими рослинами ріпаку, яка знаходиться в межах земельної ділянки кадастровий номер :23:000:0010 загальною площею 536,411 га, огляд якої проведено слідчим у вказаному кримінальному провадженні - слідчим СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 20.06.2024 року, на підставі ухвали слідчого судді від 18.06.2024 року, в рамках кримінального провадження №0000020 від 12.06.2024 року, крім робіт пов`язаних із збором врожаю ріпаку філією «Баштанське лісове господарство» ДП «Ліси України» () або стороною обвинувачення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1