Справа № 947/9197/24
Провадження № 1-кс/947/3804/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання слідчого СУ ГУПН в Одеській області ОСОБА_5 погодженого з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000750 від 04.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000750 від 04.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням було розпочато за наступних обставин: до слідчого управління ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з регіонального центру державної прикордонної служби в м. Одесі, про те, що гр. ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими невстановленими особами за грошову винагороду організовують незаконне переправлення осіб, через державний кордон шляхом виготовлення підроблених документів, які дають право на перетин державного кордону в пунктах пропуску.

У подальшому, відповідно до показів свідка ОСОБА_8 встановлено, що наприкінці квітня 2023 року вона через малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_9 познайомилась з жінкою на ім`я ОСОБА_10 , яка зі слів ОСОБА_9 за грошову винагороду у розмірі 5 тисяч доларів США надавала послуги з переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України. Вказана жінка повинна була надати послуги з переправлення через державний кордон України чоловіку ОСОБА_8 .

Далі, 28.05.2023 під час зустрічі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та жінки ім`я ОСОБА_10 , яка відбувалась в автомобілі марки «OPEL», яким керував ОСОБА_9 , остання детально пояснила умови співпраці та повідомила ОСОБА_8 , що для того, щоб чоловік ОСОБА_8 - ОСОБА_11 зміг виїхати за межі України, необхідно у подальшому надати їй наступні документи: копії паспорта, фотокартки, копії документів про освіту чоловіка ОСОБА_8 та грошову винагороду у сумі 5 тисяч доларів США. Далі, ОСОБА_10 додала, що на підготовку необхідних документів потрібно від 7 до 10 днів. Після чого, ОСОБА_10 зазначила, щоб ОСОБА_8 очікувала подальших вказівок та готувала грошові кошти у сумі 5 тисяч доларів США та коли будуть готові документи вона повідомить про це ОСОБА_8 , а чоловік останньої повинен буде забрати їх, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного в одному територіальних центрів комплектування Одеської області.

У подальшому, під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетна: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Причетність ОСОБА_12 підтверджується комплексом проведених слідчих ( оперативних) заходів.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 налагодили канал незаконного переправлення осіб через кордон України в Молдову за грошову винагороду. Протиправна діяльність здійснюється шляхом виготовлення фіктивних документів в ТЦК та медичних установах Одеської області, на підставі яких у подальшому здійснюється перетин Державного кордону України через пункти пропуску: «Паланка», «Старокозаче».

Так, ОСОБА_13 здійснює пошук клієнтів, підводить їх до ОСОБА_12 , яка через свою знайому співробітницю медичної установи ОСОБА_14 виготовляє фіктивні медичні документи про наявність в особи призовного віку важкого захворювання. Далі, ОСОБА_12 отримує у «клієнта» пакет документів для ТЦК, грошові кошти у сумі 5000 доларів США та організовує виготовлення в ТЦК документів про непридатність до військової служби. Після виготовлення документів ОСОБА_12 дає команду клієнту прибути у вказаний ТЦК до відповідної особи для їх отримання.

Крім того, під час досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_14 , відповідно до показів якої встановлено, що неодноразово протягом 2023 року ОСОБА_12 зверталась до неї з метою надання послуг з метою виготовлення медичних довідок із завідомо неправдивим діагнозом, за що ОСОБА_14 отримувала від ОСОБА_12 грошову винагороду.

У подальшому, під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетна: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Причетність ОСОБА_12 підтверджується комплексом проведених слідчих (оперативних) заходів.

Так, 23.02.2024 у період часу з 7:45 год. до 10:21 год. на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведення обшуку було виявлено та в подальшому вилучено:

-мобільний телефон марки «REDMI», зеленого кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-карта з абонентським номером: НОМЕР_3 , пароль доступу: графічний ключ.

-мобільний телефон марки «REDMI» чорного кольору, imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 , в якому знаходиться сім-карта з абонентським номером: НОМЕР_6 , пароль доступу: НОМЕР_7 .

-дублікат виписки з акту огляду МСЕК серія 12 ААВ № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-індивідуальна карта амбулаторного хворого № 41-48 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-карта медицинского наблюдателя № НОМЕР_9 курсанта ОСОБА_17

-грошові кошти загальною сумою 3400 доларів у кількості 33 штуки номіналом по 100 доларів кожна, серія та номер купюр: PF93017490G, PF93017491G, PF93017489G, PF93017488G, PF34076125H, PF34016123H, PF34076124H, PF54232984B, PF14888352H, PF61139203G, PF61139202G, PF93017492G, PF93017493G, PF70138011G, PF70138002G, PB86216703G, PB86216704G, PB86216764G, MH81713961A, MH81713999A, LB34575306J, MB18898590S, MH81713963A, LF40378826K, MH81713962A, PA74257660A, PA74257661A, PA74257662A, PA74257655A, MB26647716A, MH81713996A, MF15307914G, LK67826261F та дві купюри номіналом по 50 доларів США серія та номер купюр: MG20195740B, MB87673151A.

Постановою слідчого від 23.02.2024 вищеперелічене, вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст.98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вони були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

23.02.2024 слідчим СУ ГУНП в Одеській області до Київського районного суду м.Одеси скеровано погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону клопотання про арешт майна, вилученого в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

28.02.2024 вищезазначене клопотання було повернуто прокуророві для усунення недоліків в сімдесят дві години та фактично отримано слідчим 12.03.2024.

Слідча повторно звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання просив його задовольнити з підстав викладених письмово.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 надала письмові заперечення на клопотання слідчого. В судовому засіданні пояснила, що вилучене майно не має жодного відношення до вказаного кримінального правопорушення, крім того ОСОБА_12 про підозру не повідомлялося. Вилучені грошові кошти є особистими накопиченнями ОСОБА_18 та її родини, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого та повернути вилучене майно власнику.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, письмові заперечення представника власника майна, вислухавши думку учасників судового засідання, вважаю, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що частина вилученого в ході обшуку майна відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч.3 ст.170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Також, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Щодо накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , документи, а саме: дублікат виписки з акту огляду МСЕК серія 12 ААВ № 523252 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; індивідуальна карта амбулаторного хворого № 41-48 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; карта медицинского наблюдателя № НОМЕР_9 курсанта ОСОБА_17 , то зазначені документи можуть свідчити про можливу організацію незаконного переправлення осіб, через державний кордон шляхом виготовлення підроблених документів, які дають право на перетин державного кордону в пунктах пропуску.

Крім того, вищевказані документи мають ознаки майна, що було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому є важливими доказами можливого вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України КК України та накладення арешту на них є необхідним для збереження цих речових доказів та недопущення їх знищення.

Доводи адвоката ОСОБА_4 , щодо належності вилучених в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_1 мобільних телефонів та грошових коштів, які належать третій особі ОСОБА_12 та її родині, якій не повідомлялося про підозру, а лише, за версією органу досудового розслідування, є особою, що може бути причетною до вчинення злочину та допитана у якості свідка ще 13.11.2023 року, ставить під сумнів зазначені докази. Більше того, ні до матеріалів клопотання ні в судовому засіданні сторона обвинувачення не надала будь-яких доказів щодо причетності ОСОБА_12 до скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Також стороною обвинувачення на підтвердження клопотання про накладення арешту не надано доказів, що вилучені грошові кошти загальною сумою 3400 доларів у кількості 33 штуки номіналом по 100 доларів кожна, є майном набутим кримінально протиправним шляхом, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходами від такого майна.

Положенням ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Посилання сторони обвинувачення на той факт, що вилучене майно є речовим доказом є формальним, без жодних обґрунтувань.

Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення не доведено відповідність вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майна: мобільних телефонів та грошових коштів до категорії речових доказів, й відповідно наявності підстав та мети для арешту такого майна, та в чому полягає необхідність в подальшому обмеженні прав третьої особи - ОСОБА_12 вільно користуватися та розпоряджатися власним майном.

Стороною обвинувачення не доведено, що останній має будь-яке відношення до кримінального правопорушення, яке є предметом розслідуваного кримінального провадження.

Таким чином, наведені обставини, на переконання слідчого судді, є підставою для часткового задоволення клопотання слідчої.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУПН в Одеській області ОСОБА_5 погодженого з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000750 від 04.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на документи вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: дублікат виписки з акту огляду МСЕК серія 12 ААВ №523252 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; індивідуальну карту амбулаторного хворого №41-48 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; карту медицинского наблюдателя № НОМЕР_9 курсанта ОСОБА_17

шляхом заборони будь-кому користуватися та розпоряджатися ними до скасування арешту у порядку встановленому КПК України.

Майно, тимчасово вилучене 23.02.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-мобільний телефон марки «REDMI», зеленого кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-карта з абонентським номером: НОМЕР_3 , пароль доступу: графічний ключ.

-мобільний телефон марки «REDMI» чорного кольору, imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 , в якому знаходиться сім-карта з абонентським номером: НОМЕР_6 , пароль доступу: НОМЕР_7 .

-грошові кошти загальною сумою 3400 доларів у кількості 33 штуки номіналом по 100 доларів кожна, серія та номер купюр: PF93017490G, PF93017491G, PF93017489G, PF93017488G, PF34076125H, PF34016123H, PF34076124H, PF54232984B, PF14888352H, PF61139203G, PF61139202G, PF93017492G, PF93017493G, PF70138011G, PF70138002G, PB86216703G, PB86216704G, PB86216764G, MH81713961A, MH81713999A, LB34575306J, MB18898590S, MH81713963A, LF40378826K, MH81713962A, PA74257660A, PA74257661A, PA74257662A, PA74257655A, MB26647716A, MH81713996A, MF15307914G, LK67826261F та дві купюри номіналом по 50 доларів США серія та номер купюр: MG20195740B, MB87673151A, на підставі п.2 ч.1 ст.169 КПК України, повернути власнику майна ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконання ухвали покласти на слідчу СУ ГУПН в Одеській області ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1