ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/602/24 Справа № 193/161/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000023,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб - легковий автомобіль «Mazda 5», р/н НОМЕР_1 , Vin: НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_8 та був тимчасово вилучений в ході огляду місця ДТП, що мало місце 25.01.2024 року, із забороною користування та розпорядження ним, залишивши транспортний засіб на майданчику для зберігання транспортних засобів ВП №9 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що клопотання слідчого про накладення арешту підлягає задоволенню, оскільки зазначене у клопотанні слідчого майно цілком відповідає критеріям ст. 98 КПК України, існує необхідність проведення відповідних експертиз, зокрема, дослідження технічного стану транспортного засобу, обставин та механізму ДТП, а також транспортно-трасологічного дослідження, об`єктом дослідження яких є транспортні засоби, які приймали участь у ДТП.

Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, третя особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для оскарження вищевказаної ухвали, так як 08.02.2024 року було оголошено лише резолютивну частину, з копією ухвали він ознайомився лише 27.02.2024 року, також просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Посилається на те, що вказаний автомобіль не є речовим доказом, так як відповідно до ухвали слідчого судді він не був учасником ДТП за події, що мала місце 25.01.2024 року.

Слідчий суддя необґрунтовано послався на те, що ОСОБА_8 є власником автомобіля «Mazda 5», VIN: НОМЕР_2 , так як транспортний засіб має інший VIN.

Зазначає, що постановою про визнання речових доказів автомобіль «Mazda 5», р/н НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні від 29.01.2024 року, однак слідчий суддя розглядав клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні від 25.01.2024 року.

Посилання слідчого судді на те, що підставою для накладення арешту є можливість подальшого проведення усіх необхідних слідчих дій, не передбачене ч. 2 ст. 170 КПК України, водночас у клопотанні слідчий також не зазначив підстави для накладення арешту, лише послався по положення ч. 11 ст. 170 КПК України, яка не є правозастосовною для мети збереження речових доказів.

Зазначає, що слідчим було подано клопотання до суду з порушенням строків, передбачених КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Частиною 1 статті 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Відповідно до наданих матеріалів, третя особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 не був присутнім у суді першої інстанції при розгляді клопотання про арешт майна 08 лютого 2024 року, копію ухвали отримав 27 лютого 2024 ( а.п.69), апеляційну скаргу подав 03 березня 2024 року, що є підставою для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, з наданих до клопотання слідчого матеріалів вбачається, що СВ ВП №9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під №0000023 від 25.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує, що спричинило ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді вивиху, перелому в правому ліктевому суглобі.

Постановою слідчого від 25 січня 2024 року автомобілі «Мазда 5», р.н. НОМЕР_1 , 2011 р.в. та «ВАЗ 2101», н/з НОМЕР_3 , 1970 р.в. визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000023 .

Локалізація пошкоджень транспортних засобів зазначена у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.01.2024 року.

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, та відповідно до ч.1 ст.170 КПК України існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, отже, арешт на зазначене майно був накладений з дотриманням вимог закону, а тому доводи апеляційної скарги з цих підстав є необґрунтованими.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, який також є предметом у цьому кримінальному провадженню за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкта, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Колегія суддів, враховуючи, що з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що дане майно має суттєве значення для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального правопорушення, вважає, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на зазначений в ухвалі транспортний засіб.

Отже, арешт на зазначене майно був накладений з дотриманням вимог закону, а тому доводи апеляційної скарги з цих підстав є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, слідчий суддя необґрунтовано послався на те, що ОСОБА_8 є власником автомобіля «Mazda 5», VIN: НОМЕР_2 , так як транспортний засіб має інший VIN, не є підставою для скасування цієї ухвали, оскільки в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Mazda 5» з правильним VIN: НОМЕР_4 ( а.п. 27), при цьому ОСОБА_8 звертається саме як власник автомобіля «Mazda 5» д.н.з. НОМЕР_1 , тому цей недолік може бути усунутий шляхом виправлення описки відповідно до ст. 379 КПК України.

Доводи про те, що у постанові слідчого про визнання речових доказів неправильно зазначена дата внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення , а також щодо помилково зазначення посади слідчого ОСОБА_10 не заслуговують на увагу, оскільки допущені помилки не є істотним порушенням вимог КПК України, які є підставою для скасування ухвали, та обгрунтовано були оцінені слідчим суддею як описка, з чим погоджується колегія суддів.

Також слідчим суддею були перевірені доводи адвоката щодо порушення слідчим строків звернення до суду з клопотанням про арешт майна, а саме було долучено копію конверту ( а.п. 54) та встановлено, що клопотання слідчого було подано до суду у строк, передбачений КПК України.

Слідчий суддя розглянув справу в межах клопотання, відповідно до якого слідчий просила накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та обґрунтовано зазначив підставу для накладення арешту у відповідності до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, тому доводи апелянта про недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна та безпідставне накладення арешту відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України , є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування правильного по суті судового рішення.

Крім того, на цей час у цьому провадженні складено обвинувальний акт, а тому за правилами ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити третій особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000023 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4