ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7563/24
провадження № 1-в/753/275/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор спеціалізованої

прокуратури ОСОБА_3 ,

засуджений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

представник військової

частини ОСОБА_6 ,

у судовому засіданні з розгляду клопотання захисника ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 16 квітня 2024 року надійшло клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

Клопотання захисника мотивовано тим, що засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину відбув більше двох третин призначеного покарання, раніше умовно-достроково не звільнявся, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні захисник підтримала своє клопотання та просила таке задовольнити.

Засуджений підтримав позицію свого захисника.

Прокурор спеціалізованої прокуратури заперечив проти умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки останній за час відбування покарання своєю поведінкою не довів своє виправлення. Також звертав увагу суду на злочин, за який засуджено ОСОБА_4 та просив врахувати ті обставини, що проводилось службове розслідування з приводу побиття із застосуванням табуретки засудженим ОСОБА_4 іншого військовослужбовця під час відбування покарання.

Представник військової частини також заперечував проти задоволення клопотання заперечував та вказав, що ОСОБА_7 перебуває у дисциплінарному батальйоні з квітня 2023 року. За цей період відбування покарання засуджений неодноразово порушував встановлені правила поведінки, влаштовував бійки у військовій частині та до нього застосувавались стягнення.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, перевіривши клопотання захисника та долучені до нього матеріали, дійшов до таких висновків.

Процесуальним законом, а саме п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що суд під час виконання вироку має право вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 537, пункту 1 частини 2 статті 539 КПК України питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вирішується судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

З клопотання захисника та долучених до нього матеріалів вбачається наступне.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2023 року за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення на строк два роки, що на підставі ст. 62 КК України замінено на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк два роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з моменту його затримання, тобто з 15 грудня 2022 року.

ОСОБА_4 наразі відбуває покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців у військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, вказане клопотання захисника, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, розглядається Дарницьким районним судом м. Києва із дотриманням вимог територіальної юрисдикції як місцевим судом, в межах юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Так, командиром військової частини, де відбуває покарання ОСОБА_4 , надано на останнього службову характеристику. Відповідно до службової характеристики, складеної 05 квітня 2024 року за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 солдат змінного складу ОСОБА_4 характеризується посередньо, як не вибагливий до себе військовослужбовець. Схильний до порушення військової дисципліни та розпорядку дня. На заняттях не проявляє зацікавленність та активність. Навчальну програму не засвоює. Не вивчає військову справу. Не засвоює все чому навчають командири. У колективі не користується повагою. У ставленні до себе не вимогливий, правила носіння військової форми одягу порушує. У стройову відношенні не підтягнутий. Не виявляє повагу до командирів і старших за військовим званнням. Накази та вказівки безпосердніх та прямих начальників виконує не завжди вчасно та неохоче. Військові статути ЗСУ та основні керівні документи не знає взагалі. У роботі не проявляє ініціативу. Самостійно працювати не вміє, потребує постійного нагляду та допомоги з боку безпосередніх командирів. Функціональні обов`язки не виконує. Фізично розвинутий задовільно. За характером невріноважений.

Також за змістом службової картки за місцем відбування покарання на ОСОБА_4 вбачається, що останньому не оголошувались заохочення та до нього застосовувались стягнення, зокрема за грубе порушення військової дисципліни.

Суд всебічно та повно дослідивши клопотання, вважає за можливе відмовити у його задоволенні з огляду на таке.

Статтею 81 КК України визначені правові підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у частині 1 зазначеної статті передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Таким чином, зміст вказаних положень закону дає підстави вважати, що умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

У той же час, висновок про можливість звільнити засудженого умовно-достроково від покарання суд має робити насамперед на підставі аналізу конкретних фактичних даних, які характеризують поведінку засудженого, а також його особу.

Судом було встановлено, що ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання.

Отже, суд констатує, що дійсно засуджений ОСОБА_4 відбув відповідний строк покарання, який узгоджується з вимогами КК України.

Однак, під час дослідження особової справи засудженого судом було встановлено, що за період відбування покарання засудженим ОСОБА_4 у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців у військовій частині НОМЕР_1 з 03 квітня 2023 року до 24 квітня 2024 року, тобто протягом року, його поведінка не була сумлінною, а процес його виправлення та перевиховання не був стабільним та послідовним з урахуванням того, що засуджений ОСОБА_4 маючи невідбутим більше як половини від призначеного йому судом строку покарання, жодних висновків для себе не зробив та вчинив грубе порушення військової дисципліни, за що до нього 07 липня 2023 року було застосований захід стягнення у виді догани. При цьому заходи заохочення, в порядку ст. 81 КВК України до засудженого за весь період відбування покарання не застосовувались.

Зі змісту службової характеристика військової частини НОМЕР_1 , де наразі відбуває покарання ОСОБА_4 та з пояснень представника військової частини встановлено, що за час відбування покарання засуджений не став на шлях виправлення та своєю поведінкою і ставленням до праці характеризується виключно з негативної сторони.

Також представником військової частини надано службову характеристику на ОСОБА_4 за час проходження військової служби у 2 батареї протитанкових керованих ракет на посаді командира бойової машини 1 взводу протитанкових керованих ракет.

Відповідно до зазначеної характеристики, молодший сержант ОСОБА_4 зарекомендував себе посередньо. Не вдосконалює знання за фахом та методичні навички, своєю поведінкою не подає належного прикладу зразкового виконання військового обов`язку. Не ставить вирішення першочергово, ніж особистих питань. Військові статути, накази і настанови знає посередньо, слабо керується ними у практичній діяльності. В умовах кризової ситуації не розгублюється, але не завжди вміє знайти головний напрямок та прийняти правильне рішення. У складних обставин зібраний, не приймає обґрунтовані, найбільш доцільні рішення. Не проявляє наполегливість та ініціативу у роботі, має низьку працездатність. Поставлені завдання виконує посередньо, при виконанні службових обов`язків не проявляє творчість, активність та наполегливість. Не здатний до самокритичної оцінки своїх дій.

Крім того, під час судового засідання, під час дослідження особової справи засудженого, прокурором було також надано інформацію, що по факту нанесення тілесних ушкоджень іншому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 було проведено службове розслідування стосовно ОСОБА_4 та можливого факту вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ст. 406 КК України.

Наявність конфліктної ситуації за участю засудженого ОСОБА_4 підтверджується також і поясненнями останнього, дослідженими судом в судовому засіданні при розгляді клопотання. При цьому суд звертає увагу і на той факт, що засуджений ОСОБА_4 в наданих суду поясненнях під час розгляду клопотання не зміг чітко пояснити причини такої поведінки за весь період відбування покарання, лише запевняв суд, що конфліктна ситуація виникла через вимушені обставини.

Отже, з огляду на встановлені обставини, що безпосередньо характеризують засудженого ОСОБА_4 під час проходження військової служби та за час відбування покарання, враховуючи додаткові відомості оголошенні у судовому засіданні, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення, а мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі не досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

Також суд вважає, що необхідні корективи як у поведінці засудженого ОСОБА_4 , так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованної правослухняної поведінки на теперішній час не вбачається, натомість випливає необхідність у подальшому виховному впливі на його поведінку.

Таким чином, дослідивши матеріали долучені справи, у цьому випадку умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 з огляду на особу засудженого, не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, через це у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 43, 377 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1