Справа № 541/1263/24
№ провадження 1-кп/541/177/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від 17.01.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новооріхівка Лубенського району Полтавської області, громадянки України, незаміжньої, з повною загальною середньою освітою, студентка Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2024 року близько 16 години, ОСОБА_5 , правомірно перебуваючи у приміщенні магазину «Sinsay» дочірнього підприємства «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП», ЄРДПОУ № 32435513, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 56, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, що введений у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому неодноразово продовжений, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, рухаючись торгівельною залою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу до стелажів, таємно викрала товар, а саме: блузку жіночу (артикул 5140Х-99Х), вартість якої згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/2817-ТВ від 16.02.2024 становить 176 гривень 33 копійки; блузку жіночу (артикул 7371X-84X-S), вартість якої згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/2819-ТВ від 16.02.2024 становить 176 гривень 33 копійки; светр (джемпер) жіночий (артикул 7435F05X-S), вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/2818-ТВ від 16.02.2024 становить 499 гривень 67 копійки; штани жіночі (артикул 1576Z-99X), вартість яких згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/2820-ТВ від 16.02.2024 становить 278 гривень 33 копійки. Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , зайшла до

примірочної магазину, де зірвала з вказаного товару бирки та сховала його до свого рюкзаку. Після чого попрямувала до виходу з магазину, не розраховуючись за вказаний товар, тим самим довівши свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна до кінця. У подальшому, ОСОБА_5 , викраденим товаром розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила магазину дочірньому товариству «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП», ЄРДПОУ № 32435513, матеріальних збитків на загальну суму 1130 гривень 66 копійки.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У даному кримінальному провадженні 06 червня 2024 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468,469,472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачена ОСОБА_5 , за участю її захисника ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачена повністю визнала свою вину у вчинених кримінального правопорушення і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення в суді.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 та обвинувачена ОСОБА_5 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України, КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, дала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає інтересам його підзахисної.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченою, та призначення узгодженого ними покарання, просила розглянути кримінальне провадження за її відсутності.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Обвинувачена свою вину у скоєнні злочину визнала. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості є добровільним, представник потерпілого дав згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченою ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_4 , зі згоди представника потерпілого ОСОБА_6 , і призначення їй узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченій не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 06 червня 2024 року про визнання винуватості, укладену між обвинуваченою ОСОБА_5 та прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи, в сумі 6058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) грн. 24 коп.

Речові докази:

- гольф жіночий коричневого кольору, гольф жіночий чорного кольору, светр жіночий блакитного кольору, які передані для відповідального зберігання ОСОБА_6 залишити за належністю потерпілому;

- DVD-R диск, що містить відеозаписи з камер відеоспостереження, що знаходяться у приміщенні ДП «ЛПП Україна» АП ЛПП «Sinsay» (Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 56) зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000073.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня.

СуддяОСОБА_1