1Справа № 335/4008/22 1-кп/335/223/2024
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2024 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 43 від 24.02.2022 старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначений на посаду номер обслуги 4 артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 44 від 25.02.2022 військовослужбовець 4 артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону призваний по мобілізації старший солдат ОСОБА_4 вибув в оперативне підпорядкування командира оперативно-тактичного угрупування «Схід» в район бойового призначення для виконання службових (бойових) завдань.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України ОСОБА_6 від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в України з 26.03.2022 строком на 30 діб.
Відповідно до Указу Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 продовжено дію воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.
Указом Президента України ОСОБА_6 від 17.05.2022 № 341/2022, який затверджено Верховною Радою України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 строком на 90 діб.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.
Так, проходячи військову службу та будучи забезпеченим речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, солдат ОСОБА_4 у квітні 2022 р. вирішив тимчасово ухилитись від військової служби та не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного стану.
23.03.2022 внаслідок ворожих дій збройних формувань російської федерації в районі виконання бойових завдань в смузі відповідальності військової частини НОМЕР_1 відбувся обстріл вогневої позиції 4 артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону, яка перебувала на бойовому чергування поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 . Під час ворожого обстрілу, внаслідок розриву снарядів старший солдат ОСОБА_4 отримав поранення та був госпіталізований спочатку до мобільного госпіталю АДРЕСА_3 .
25.03.2022 старший солдат ОСОБА_4 був евакуйований для подальшого лікування до КНП «Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради» Закарпатської області.
22.04.2022 старший солдат ОСОБА_4 , після закінчення курсу лікування в КНП «Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради» Закарпатської області, отримав всі необхідні документи з результатами лікувань і довідку від ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.04.2022 щодо прибуття в пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_4 28.04.2022.
Однак старший солдат ОСОБА_7 , реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, 28.04.2022 без поважних причин не з`явився з лікувального закладу для проходження подальшої служби до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .
В період з 28.04.2022 по 12.05.2022 старший солдат ОСОБА_4 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, будь яких підтверджуючих документів щодо поважності причин відсутності на службі ОСОБА_4 командуванню не надав.
В подальшому, 12.05.2022 військовослужбовець ОСОБА_4 самостійно з`явився в розташування військової частини НОМЕР_1 .
Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 44 від 25.02.2022 військовослужбовець 4 артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону призваний по мобілізації старший солдат ОСОБА_4 вибув в оперативне підпорядкування командира оперативно-тактичного угрупування «Схід» в район бойового призначення для виконання службових (бойових) завдань.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України ОСОБА_6 від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в України з 26.03.2022 строком на 30 діб.
Відповідно до Указу Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 продовжено дію воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.
Указом Президента України ОСОБА_6 від 17.05.2022 № 341/2022, який затверджено Верховною Радою України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 строком на 90 діб.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.
Так, проходячи військову службу та будучи забезпеченим речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, солдат ОСОБА_4 у червні 2022 р. вирішив тимчасово ухилитись від військової служби та не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного стану.
23.03.2022 внаслідок ворожих дій збройних формувань російської федерації в районі виконання бойових завдань в смузі відповідальності військової частини НОМЕР_1 відбувся обстріл вогневої позиції 4 артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону, яка перебувала на бойовому чергування поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 . Під час ворожого обстрілу, внаслідок розриву снарядів старший солдат ОСОБА_4 отримав поранення та був госпіталізований спочатку до мобільного госпіталю АДРЕСА_3 .
25.03.2022 старший солдат ОСОБА_4 був евакуйований для подальшого лікування до КНП «Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради» Закарпатської області.
22.04.2022 старший солдат ОСОБА_4 , після закінчення курсу лікування в КНП «Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради» Закарпатської області, отримав всі необхідні документи з результатами лікувань і довідку від ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.04.2022 щодо прибуття в пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_4 , куди прибув 12.05.2022.
Після повернення з лікування старшому солдату ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 121 від 16.05.2022 надана відпустка за станом здоров`я (реабілітація) з 13.05.2022 до 11.06.2022 з часом прибуття до постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_4 14.06.2022.
Однак старший солдат ОСОБА_7 , реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, 14.06.2022 без поважних причин не з`явився з відпустки за станом здоров`я (реабілітація) для проходження подальшої служби до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .
В період з 14.06.2022 по 30.06.2022 старший солдат ОСОБА_4 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, будь яких підтверджуючих документів щодо поважності причин відсутності на службі ОСОБА_4 командуванню не надав.
В подальшому, 30.06.2022 військовослужбовець ОСОБА_4 самостійно з`явився в розташування військової частини НОМЕР_1 .
Отже ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди, ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на гауптвахті строком на два місяці.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити вказану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину беззастережно визнав повністю, просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого також підтримала угоду та просила її затвердити.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого повне порозуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може зініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Укладена угода за своїм змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому на переконання суду кваліфікація діянь обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України визначена правильно та суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При укладені угоди враховано обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України: щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд також визнає як пом`якшуючі покарання ОСОБА_4 обставини, а саме: самостійне припинення вчинення злочину та прибуття до військової частини та те, що ОСОБА_4 в добровільно став на захист України під час введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Обтяжуючих покарання обставини, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Також враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, утриманців не має, за місцем проживання та за місцем служби характеризується задовільно.
Суд вважає, що обставини, які пом`якшують покарання винного, дані про особу ОСОБА_4 , характер злочину та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.
Згідно зі ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
Отже, умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, а також наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_4 .
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження зважаючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 374-376, 473-475, ч. 15 ст. 615 КПК України, ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суд,
Затвердити угоду від 5 липня 2022 р. про визнання винуватості, укладену між прокурором у кримінальному провадженні начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання за даною статтею, із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України, у виді арешту строком на 2 (два) місяці із відбуванням покарання на гауптвахті.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1