В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000673 від 29.08.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Машкино, Суджарського р-ну, Курської обл., Російської Федерації, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, інваліда 2-ї групи, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Так, 24 лютого 2022 року о 05 годині президент Російської Федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні. Того ж дня, близько 05 години 10 хвилин, збройними силами РФ, що діяли за наказом керівництва РФ та збройних сил РФ, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формуваннях, після чого, тоді ж, війська РФ вторглися сухопутним шляхом на територію суверенної держави Україна.

24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, строк дії якого, відповідними Указами Президента, неодноразово продовжено.

Незважаючи на викладене, у громадянина України ОСОБА_5 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 17.03.2023 року, виник умисел, направлений на поширення за допомогою електронно-цифрових пристроїв, що перебували у його володінні, матеріалів, в яких міститься заперечення тимчасової окупації Росією частини території України та заперечення збройної агресії РФ проти України.

Так, громадянин України ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений час, за допомогою технічних пристроїв, що перебували у його користуванні, під`єднаних до глобальної мережі Інтернет, створив Інтернет-ресурс з доменним ім`ям « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте, не пізніше 09.05.2022 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, перебуваючи у м. Києві, поширив на своєму Інтернет- ресурсі з доменним ім`ям « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 ), надавши можливість ознайомитись із ними необмеженій кількості осіб.

Згідно з висновком експерта № 424/1 від 06.07.2023 року, за результатами проведення судової лінгвістичної експертизи Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України, у наданому на дослідження відеоматеріалі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що починається словами «Особа 1: Есть в русском языке одно слово, о котором.» та закінчується словами: «. ОСОБА_6 , Первый канал», та у текстовому відтворенні відеоматеріалу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що починається словами «Особа 1: ІНФОРМАЦІЯ_6 » та закінчується словами: «. ОСОБА_7 и ОСОБА_8 . Первый канал», міститься заперечення збройної агресії РФ проти України.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив поширення матеріалів, в яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України.

17 листопада 2023 року між прокурором та ОСОБА_5 (за участі захисника) укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої останній беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні за ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Сторони узгодили покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України - звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком.

ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди та він дав згоду на призначення йому вказаного вище покарання.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У статті 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості.

Згідно з вимогами ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку прокурора, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, думку ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали думку прокурора та також прохали її затвердити, зокрема, обвинувачений зазначив, що вину визнає, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у ОСОБА_5 , що він розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, зокрема те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_5 , яким затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, за викладених у вироку обставин, призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України та санкції ч. 2 ст. 436-2КК України, зокрема, суд враховує, що ОСОБА_5 є особою похилого віку та інвалідом 2 групи.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 373-374, 376, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 листопада 2023 року між прокурором та ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000673.

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 2 ст. 436-2 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: ноутбук «Toshiba Serial NO 39337208Q»; оптичний диск з написом « ІНФОРМАЦІЯ_12»; оптичний диск з написом « ІНФОРМАЦІЯ_7 »; оптичний диск з написом «ІНФОРМАЦІЯ_10»; оптичний диск з написом « ІНФОРМАЦІЯ_11»; аркуш паперу, на якому міститься роздруківка електронного листування ОСОБА_5 ; два аркуші паперу, на яких роздруковані візитки ОСОБА_5 та міститься напис « ІНФОРМАЦІЯ_8 »; «ІНФОРМАЦІЯ_9», на 5 арк., що передані на зберігання до камери схову речових доказів СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області - повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_5 , захиснику та прокурору.

Головуючий суддя