Справа №295/4867/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000571 від 08.04.2021 про обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 130 ч.2 КК України, -

з участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , з 12.12.2007 року перебуває на диспансерному нагляді Житомирського обласного центру профілактики та боротьби зі СНІДом Житомирської обласної ради, як ВІЛ-інфікована особа.

ОСОБА_3 , 10.12.2007 під особистий підпис попереджений про те, що зобов`язаний вживати заходів щодо запобігання поширенню ВІЛ-інфекції; повідомляти осіб, які були з ним в статевих контактах до виявлення факту інфікованості, про можливість їхнього зараження; відмовитися від донорства крові; а також про кримінальну відповідальність за свідоме поставлення іншої особи у небезпеку зараження вірусом імунодефіциту людини та зараження іншої особи вірусом імунодифіциту людини.

Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що він є інфікованим вірусом імунодефіциту людини, нехтуючи запропонованими заходами закладом охорони здоров`я внаслідок злочинної самовпевненості, у червні 2011 року познайомився з ОСОБА_5 , з якою 30.11.2012 року одружився та спільно проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,регулярно здійснював статеві контакти без застосування запобіжних заходів, не повідомивши останню про наявність у нього «ВІЛ-інфекції».

У подальшому, 10.05.2016 ОСОБА_5 виявила, що інфікована вірусом імунодефіциту людини пожиттєво.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 130 ч.2 КК України, які виразились в зараженні ОСОБА_5 вирусом імунодефіциту людини, значю про те, що він є носієм цього вирусу.

Захисник ОСОБА_6 подав клопотання про звільнення обвинуваченого відкримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання підтримав. Зазначив, що йому зрозуміло роз`яснення щодо закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і право потерпілої в подальшому звернутися з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що в подальшому буде звертатисяся з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Прокурор висловила думку про наявність підстав для задоволення клопотання сторони захисту.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пінкті 2 цієї частини.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Отже системне тлумачення кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту того, чи визнає обвинувачений свою вину чи ні.

Кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_3 , передбачене ст. 130 ч.2 КК України, згідно ч.4 ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Судом встановлено, що з часу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення пройшло понад п`ять років, обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягувався, не ухилявся від слідства та суду, з огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання сторони захисту.

Відповідно до вимог ст. 129 КПК України суд наділений правом розглядати цивільний позов у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про примусові заходи медичного та виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. З огляду на наведене, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , суд залишає без розгляду.

Процесуальні витрати та речові доказі у провадженні відсутні.

Керуючись ст. 49 КК України, 284, 286, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 0000571 від 08.04.2021 за ст. 130 ч.2 КК України - закрити.

Цивільний позов потерпілоїї ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1