Номер провадження 1-кп/741/62/24
Єдиний унікальний номер 741/487/24
ВИРОК

іменем України

29 квітня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка кримінальне провадження, унесене до ЄРДР за № 0000037 від 18 лютого 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської області, громадянина України, неодруженого, із початковою освітою, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2022 року (справа № 740/4408/22) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП остаточного стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці, що набрала законної сили 09 січня 2023 року, копію якої вручено ОСОБА_4 16 січня 2023 року.

Також постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 січня 2023 року (справа № 740/148/23) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП остаточного стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років 4 (чотири) місяці, що набрала законної сили 27 січня 2023 року, копію якої вручено ОСОБА_4 02 лютого 2023 року.

Крім того, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року (справа № 755/5312/23) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ст. 124 КУпАП, з накладенням на підставі ст. 36, ч. 3 ст. 30 КУпАП остаточного стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 13 (тринадцять) років 1 (один) місяць, що набрала законної сили 15 травня 2023 року.

Також постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2023 року (справа № 754/10929/23) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років та з оплатним вилученням транспортного засобу «ВАЗ 21074», д.н.з. НОМЕР_1 , що набрала законної сили 01 вересня 2023 року.

Крім того, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04.09.2023 (справа № 754/10884/23) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, що набрала законної сили 15 вересня 2023 року.

При цьому, 17 лютого 2024 року близько 08 год 40 хв ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що згідно вищевказаних судових рішень його позбавлено права керування транспортними засобами, свідомо ігноруючи вимоги ст. 129-1 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно не виконуючи вищевказані постанови судів, що набрали законної сили, особисто керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Центральна у м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області, де в цей час неподалік господарства НОМЕР_3 його було зупинено працівниками СРПП ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області , якими його в подальшому відсторонено від керування вказаним транспортним засобом.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та дав показання, що, дійсно, він достовірно обізнаний про те, що постановами Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області та Деснянського районного суду міста Києва його було позбавлено права керування транспортними засобами на тривалі строки. Однак, попри це, він все рівно керував вранці 17 лютого 2024 року автомобілем марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Центральна у м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області, де його в черговий раз зупинили працівники поліції. До свого вчинку ставиться негативно, обіцяє в подальшому не керувати транспортними засобами.

За таких обставин справи, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, ураховуючи, що проти цього не заперечував обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, процесуальних документів.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд робить висновок, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме: умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, - доведена повністю встановленими органом досудового розслідування обставинами та в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення, застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, каятті; відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку в лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, заяв та скарг стосовно нього за попереднім місцем проживання по Білопільській міській раді Сумського району Сумської області не надходило.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 382 КК України передбачене покарання у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до висновку Ніжинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, викладеного в досудовій доповіді щодо ОСОБА_4 , дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його ймовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.

З урахуванням викладеного вище, з урахуванням особи обвинуваченого, суд уважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу.

Суд переконаний, що саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, а також принципам гуманності, справедливості й не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , не застосовувалися. Суд уважає, що підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що згідно з п. п. 7, 9 Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1301/5 від 27 квітня 2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 травня 2018 року за № 544/31996, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання судовим рішенням законної сили і повідомити про це орган пробації шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Якщо засуджений не з`явився до органу пробації та не підтвердив сплату штрафу шляхом пред`явлення документа після закінчення місячного строку від набрання судовим рішенням законної сили, орган пробації надсилає подання до суду, який виніс судове рішення, для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1