У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 квітня 2024 року включно. Визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн, з покладенням обов`язків: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у випадку їх наявності).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що запобігти заявленим стороною обвинувачення ризикам можливо шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Також, на думку апелянта, підозра не обґрунтована, не підтверджена матеріалами клопотання та дії підозрюваного кваліфіковані неправильно.

Апелянт вважає, що слідчим суддею не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертає увагу, що слідчим суддею належним чином не встановлено особу підозрюваного, оскільки надано ксерокопію довідки про звільнення з неякісною фотографією.

Встановлені слідчим суддею обставини.

СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000358 від 28.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

28.02.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 29.02.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просив обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя зазначив, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: протоколами допиту свідків; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; актом інвентаризації; протоколом огляду від 28.02.2024 та протоколом допиту підозрюваного.

Враховуючи обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що існують заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості підозрюваним переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на обставини кримінального провадження, обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що йому загрожує, особу підозрюваного, який раніше судимий, не працює, немає постійних джерел доходу, слідчий суддя дійшов висновку про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги, але заяву про бажання брати участь при апеляційному розгляді не подав.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 126 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18), Суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення. Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання.

Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин.

Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону, а висновки слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному є правильними та такими, що узгоджуються з позицією, висловленою ЄСПЛ у вище зазначених рішеннях.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

На думку колегії суддів, надані стороною обвинувачення матеріали здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже, підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Також колегією суддів, всупереч доводам апелянта, встановлено, що під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, мають місце.

У клопотанні слідчий зазначив, як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд погоджується з обґрунтуванням, наведеним слідчим суддею, щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки слідчий суддя навів з цього приводу достатньо мотивів. Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки в разі доведеності його вини судом можливе призначення покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Також є обґрунтованим ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний раніше судимий, не працює та не має постійного джерела доходів.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Рішення слідчого судді щодо визначення застави у розмірі 60560 грн є обґрунтованим, законним та вмотивованим. Визначений розмір застави зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в разі внесення застави.

Доводи апелянта про неналежне встановлення особи підозрюваного спростовуються копією довідки про звільнення ОСОБА_7 , наданої прокурором у судовому засіданні.

Також, є безпідставними доводи захисника про відсутність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості незаконного впливу підозрюваним на свідків, оскільки наявність зазначеного ризику слідчим суддею не встановлено.

З огляду на наведене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10