ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1950/20
Провадження № 11кп/818/378/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 02 листопада 2023 року про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному 13 листопада 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001653 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 02 листопада 2023 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та скасовано арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року на автомобіль «ВАЗ-21103», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_6 .

Автомобіль «ВАЗ-21103», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 , ухвалено повернути законному володільцю ОСОБА_6 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Представник потерпілого ОСОБА_5 просить ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 02 листопада 2023 року скасувати.

В обґрунтування посилається на те, що положення ст.537 КПК України не передбачають розгляд питань щодо зняття арешту на речові доказі. Вони вирішуються судом відповідно до положень п. 12 ч. 1 ст. 368 КУпАП.

Також зазначає, що відповідно до положень ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, не має право вирішувати питання щодо скасування ухвали, постановленої слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова, а не судом, який постановив чи ухвалив вирок.

В судове засідання прокурор, потерпілий та його представник, обвинувачений та його захисник, не з`явились, надали кожен окремо, заяви з проханням провести апеляційний розгляд без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року накладений арешт на автомобіль «ВАЗ-21103», державний номерний знак НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів. Зазначений автомобіль поміщений на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 .

Вироком Московського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням (з іспитовим строком 2 роки).

Цим же вироком скасований арешт, накладений на Автомобіль «ВАЗ-21103», державний номерний знак НОМЕР_1 згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року, оскільки потреба в збереженні зазначеного автомобіля, як речового доказу відпала.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 червня 2023 року вирок Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2021 року скасовано. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Виходячи з положень п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, вирішення вказаних питань відноситься до компетенції суду, який ухвалив вирок.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Частиною 4 ст.174 цього Кодексу регламентовано, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

При цьому, згідно з ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених для тимчасового доступу до речей і документів та накладення арешту на майно.

Відповідно до висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року (у справі № 727/2878/19), щодо застосування норм права - скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальні процесуальні відносини у даному кримінальному провадженні припинені через його закриття судом апеляційної інстанції (ухвала Харківського апеляційного суду від 05 червня 2023 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зв`язку із закриттям кримінального провадження відпала потреба у подальшому застосуванні арешту речового доказу (Автомобіля), накладеного згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доводи представника потерпілого про те, що положення ст.537 КПК України не передбачають розгляд питань щодо зняття арешту на речові доказі, а вони вирішуються судом відповідно до положень п.12 ч.1 ст.368 КУпАП не є слушними, оскільки питання скасування арешту у кримінальному провадженні не регулюється положеннями КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Також не є слушними доводи представника потерпілого про те, що відповідно до положень ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, не має право вирішувати питання щодо скасування ухвали, постановленої слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова, а не судом, який постановив чи ухвалив вирок з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом було вирішено питання щодо скасування арешту майна, а не скасування ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року.

Крім того, з урахуванням обставин даного кримінального провадження та положень КПК України, розгляд клопотання захисника про скасування арешту майна відноситься до компетенції суду першої інстанції, який ухвалив вирок.

Посилання представника потерпілого на те, що в провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 , ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди та в позові ОСОБА_8 зазначено, що позов забезпечено вироком Московського районного суду міста Харкова від 18.11.2021 шляхом арешту Автомобіля є безпідставними оскільки вирок Московського районного суду міста Харкова від 18 листопада 2021 року скасований судом апеляційної інстанції.

При цьому, згідно чинного законодавства України, такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт Автомобіля з метою збереження речових доказів, не може продовжуватись з метою забезпечення позову, який розглядається в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року (у справі № 608/2172/18), в якій зазначено, що накладений в межах кримінального провадження арешт є заходом забезпечення саме кримінального провадження, в якому він накладений і не може бути заходом забезпечення позовів, поданих в межах інших видів судочинства.

При цьому, одночасно суд констатує, що потерпілий ОСОБА_8 не позбавлений права заявити клопотання про вжиття заходів забезпечення позову в межах розгляду цивільної справи 643/9189/23.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що за приписами частини 4, якою доповнено ст.132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч.4 ст.132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч.1 ст.170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Аналогічні висновки містяться в постанові ОП ККС Верховного Суду від 15 квітня 2024 року (у справі № 554/2506/22, провадження № 51-4350кмо23).

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_5 необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 417,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 02 листопада 2023 року про скасування арешту майна у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3