Справа № 496/2995/24
Провадження № 1-кс/496/1278/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

29 квітня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

власника (користувача майна) ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області рядового поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000327 від 24.04.2024 року, за ознаками ч. 1 ст. 213 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивовано тим, що 24.04.2024 р. до ЧЧ Одеського РУП №2 надійшло повідомлення зі спец-лінії 102 від працівника СВП ВРПП ОРУП № 2 про те, що на перехресті вул. Заводська та вул. Кіпенко в м. Біляївки, Одеського району, Одеської області було виявлено гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які порушили порядок здійснення операцій з металобрухтом. Даний факт був зареєстрований в ЖЄО Одеського РУП №2 ГУНП в Одеської області № 5645 від 24.04.2024 та відомості внесені до ЄРДР за № 0000327 від 24.04.2024, за ознаками ч. 1 ст. 213 КК України.

Під час проведення дізнання було встановлено що ОСОБА_6 здійснював перевезення металобрухту чорних металів на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ» - 709 D згідно класифікації транспортних засобів «Спеціалізований вантажний -спеціалізований фургон» д/н НОМЕР_1 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, даний автомобіль належить на правах власності гр. ОСОБА_7

24.04.2024р. слідчим СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 в період часу з 14 год. 31 хв. до 16 год. 20 хв. за адресою: перехрестя вул. Заводська та вул. Кіпенко. м. Біляївки, Одеського району, Одеської області було проведено огляд місця події. Під час проведення огляду виявлено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» - 709 D згідно класифікації транспортних засобів «Спеціалізований вантажний - спеціалізований фургон» д/н НОМЕР_1 , в вантажному відсіку якого було виявлено металобрухт чорних металів загальною вагою 3400 кілограм, про що свідчить надана гр. ОСОБА_6 накладна № 7 від 24.04.2024 видана ФОП ОСОБА_3 та Товарно-Транспортна Накладна № 003085 від 24.04.2024 р. видана ФОП « ОСОБА_3 ». В ході огляду місця події вилучено: накладну № 7 від 24.04.2024 та Товарно-Транспортну Накладну № 003085від 24.04.2024 видані ФОП ОСОБА_3 та автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» - 709 D згідно класифікації транспортних засобів «Спеціалізований вантажний -спеціалізований фургон» д/н НОМЕР_1 .

Далі, слідчим СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області вказаний транспортний засіб було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , з місцем розташуванням т/з за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході опитування ОСОБА_3 було встановлено, що 24.04.2024 р. до нього звернувся чоловік на ім`я ОСОБА_9 та попросив забрати та перевезти з АДРЕСА_2 до м. Біляївка Одеської області металобрухту чорних металів. В подальшому ОСОБА_3 звернувся до гр. ОСОБА_6 , з проханням перевезти на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ» - 709D д/н НОМЕР_1 вказаний металобрухт чорних металів з АДРЕСА_2 на, що останній погодився. Також зі слів ОСОБА_3 було встановлено, що накладна № 7 від 24.04.2024 та Товарно- Транспортна Накладна № 003085від 24.04.2024 були виписані ним самостійно.

Під час опитування ОСОБА_6 було встановлено, що 24.04.2024р. приблизно о 09 год. 00 хв. йому подзвонив ОСОБА_3 з проханням перевезти для нього металобрухт чорних металів. Зазначений металобрухт чорних металів ОСОБА_6 повинен був завантажити в АДРЕСА_2 та привезти його до дому ОСОБА_3 в АДРЕСА_3 . Погодившись на прохання ОСОБА_3 . ОСОБА_6 прибув за його місцем мешкання розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою ОСОБА_3 передав ОСОБА_6 автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» - 709D д/н НОМЕР_1 , на якому останній поїхав до АДРЕСА_2 виконувати прохання ОСОБА_3 .

Враховуючи, що на теперішній час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені документи є предметом кримінального правопорушення, тобто, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів виникла необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна.

Власник (користувач майна) ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання та заначив, що він був на місці події, клопотання не відповідає дійсності, прийому металобрухту не відбувалось, лише перевезення вантажу на підставі накладної, на що в нього є дозвіл, відповідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, де вказано, що ФОП ОСОБА_10 здійснює вид економічної діяльності - вантажний автомобільний транспорт.

Від дізнавача та прокурора наявна заява про слухання справи за їх відсутності, клопотання підтримують в повному обсязі.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши користувача майна, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Як підставу та мету арешту, дізнавачем зазначено, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені документи є предметом кримінального правопорушення, тому вказані речі відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що дізнавачем в клопотанні помилково вказано про телефон, оскільки він просить накласти арешт на накладні та автомобіль.

Дослідивши додані до клопотання документи, суд вважає, що вилучене майно не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а тому є підстави для відмови в задоволенні клопотання.

Відповідно до п. 2,3 Розділу IV Положенням - Витяг з Реєстру - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування. До витягу з Реєстру включається інформація, в тому числі про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким, відповідно витягу, визначено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 здійснили порушення порядку здійснення операцій металобрухтом. За змістом клопотання дізнавача на Блок-Посту розташованого на автодорозі Біляївка-Яськи, Одеського району, Одеської області було зупинено автомобіль марки Мерседес д/н/з НОМЕР_2 , в якому виявлено металобрухт чорних металів у кількості 3600 кілограм. В ході проведеного огляду місця події, оглянуто автомобіль марки «MERCEDES- BENZ» - 709 D, згідно класифікації транспортних засобів «Спеціалізований вантажний -спеціалізований фургон» д/н НОМЕР_1 , про що свідчить свідоцтво транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_7 та у вантажному відсіку автомобіля було виявлено брухт чорних металів загальною масою 1 тонна, про що свідчить надана водієм ОСОБА_6 . Товарно-транспортна накладна № 003091 від 26.04.2024 р., засвідчена відтиском печатки ФОП « ОСОБА_3 » та відтиском печатка ФОП « ОСОБА_10 ».

Опитані ОСОБА_10 та ОСОБА_6 повідомили, що на спеціалізованому транспорті здійснили перевезення вантажу.

Відповідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, вказано, що ФОП ОСОБА_10 здійснює економічну діяльність - вантажний автомобільний транспорт, тобто здійснює перевезення вантажу, а отже факт зупинення транспортного засобу та виявлення в ньому металобрухту згідно товарно-транспортної накладної, який перевозив спеціалізований транспорт, не підтверджує вчинення правопорушення, що визначено у витягу з ЄРДР, оскільки, санкція ч. 1 ст. 213 КК України, передбачає відповідальність за здійснення заготівлі металобрухту, переробки брухту кольорових і чорних металів фізичними особами без дотримання вимог законодавства щодо державної реєстрації як суб`єкта господарювання, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, а не перевезення вантажу.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд також звертає увагу, що Україна перебуває в стані відсічі озброєної агресії з боку рф. Усі фінансові, виробничі та інші ресурси країни мобілізовані на досягнення перемоги проти агресора.

Підприємницька діяльність, вносить вагомий внесок в поповнення бюджету країни для виконання завдань покладених на ЗСУ шляхом сплати податків.

Перешкода у здійсненні підприємницької діяльності у зазначених умовах, без достатнього обґрунтування порушує основні засади встановлені КПК України та не відповідає цілям країни в умовах сьогодення.

З огляду на вищевказане, слідчий суддя вважає, що тимчасово вилучене 26.04.2024 року, в ході проведення огляду місця події майно, не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, оскільки дізнавачем та прокурором не доведено правову підставу для їх арешту та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а отже і не доведено необхідність такого арешту, виходячи з чого клопотання не відповідає вимогам ч. 2 ст. 173 КПК України та не підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача про арешт майна залишити без задоволення.

Негайно повернути накладну № 7 від 24.04.2024 року з відбитком кутового штампу ФОП ОСОБА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_4 та відбитком круглої печатки ФОП ОСОБА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_5 ; товарно-транспортну накладну № 003085 від 24.04.2024 року з двома відтисками круглої печатки ФОП ОСОБА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_4 ; автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» - 709D д/н НОМЕР_1 з металобрухтом чорних металів розміщених в вантажному відділені вагою 3400 кілограм, які 24.04.2024 р., вилучені в ході огляду місця події за адресою: на перехресті вул. Заводська та вул. Кіпенко, м. Біляївки, Одеського району, Одеської області за належністю.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 02 квітня 2024 року о 11:30 годинні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області в кабінеті № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1