Справа №295/8214/24
УХВАЛА

Іменем України

03.06.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про арешт майна,

подане у кримінальному провадженні №0001595 від 22.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, відповідно до змісту якого 21.05.2024, близько 04 год 00 хв, ОСОБА_5 , який працює на посаді оператора заправних станцій автозаправного комплексу №115(UPG) ПП «УКРПАЛЕТСИСТЕМ», що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , будучи матеріально відповідальною особою, привласнив грошові кошти з каси АЗК у сумі 50 000 грн.

21.05.2024, в ході проведення огляду місця події, ОСОБА_5 повідомив, що 21.05.2024, близько 04 год 00 хв, взяв з каси АЗК-115 грошові кошти в сумі 50 000 грн, які через термінал, що знаходиться в приміщенні АЗК, зарахував на банківські рахунки та онлайн-казино «slotoking». В подальшому у ОСОБА_5 вилучено особистий мобільний телефон «Iphone 13» в корпусі синього кольору з чохлом чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім картою Київстар н.т. НОМЕР_3 , який він використовував для ставок у онлайн-казино «slotoking».

Відповідно до документів, що надані АЗК-115, ОСОБА_5 є матеріально відповідальною особою. Згідно з посадовими інструкціями ОСОБА_5 зобов`язаний суворо дотримуватись касової і фінансової дисципліни, негайно повідомляти керівництво АЗК про нестачу матеріальних цінностей на АЗС та інше.

У подальшому вказане майно, а саме мобільний телефон «Iphone 13» в корпусі синього кольору з чохлом чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім картою Київстар н.т. НОМЕР_3 визнано речовими доказом.

Слідчий вказує, що інформація, яка зберігається у вказаному мобільному телефоні, необхідна для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме встановлення способу привласнення грошових коштів, що належать АЗК, а також встановлення способу їх подальшої розтрати.

Посилаючись на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, у якій також вказано, що слідчий клопотання підтримує.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, у якій вказав, що проти накладення арешту не заперечує.

З огляду на вищезазначені обставини та у відповідності до приписів ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття слідчого та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 22.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001595, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 КК України.

Відповідно до копії протоколу огляду місця події, 21.05.2024 у ОСОБА_5 вилучено особистий мобільний телефон «Iphone 13» в корпусі синього кольору з чохлом чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім картою Київстар н.т. НОМЕР_3 .

Постановою слідчого від 22.05.2024 вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0001595.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання копій матеріалів кримінального провадження, які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.

Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «Iphone 13» в корпусі синього кольору з чохлом чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім картою Київстар н.т. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1