Справа № 175/414/24
Провадження № 1-кп/175/31/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0004801 від 06.12.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Славута Хмельницької області, із середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдата, старшого стрільця 4 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти НОМЕР_1 аеромобільного батальйону в/ч НОМЕР_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого стрільця 4 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 25.11.2023 приблизно о 10-26 год., перебуваючи на території тимчасового перебування запасного командного пункту військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , підполковника ОСОБА_6 №5725/БР/дск від 24.11.2023, доведене старшим офіцером відділення морально-психологічного забезпечення управління військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_7 , згідно якого необхідно поступити в підпорядкування командира 4 аеромобільного батальйону та до 11:50 год. 25.11.2023 здійснити переміщення з району зосередження м. Краматорськ у район очікування м. Часів Яр, за маршрутом м. Краматорськ м. Костянтинівка с. Червоне м. Часів Яр Донецької області та в подальшому приступити до охорони та оборони позиції відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » із завданням не допущення прориву противника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, а саме непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

06.03.2024 між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину та погодився на призначення йому узгодженого покарання, на підставі ст. 69, 62, ч.4 ст.70 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 1 рік 6 місяців.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 06.03.2024 сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 ..

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, обвинувачений беззастережно визнав свою вину.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесено до категорії тяжких злочинів.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, відповідно до ст.ст. 473, 476 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням узгодженого покарання.

Правова кваліфікація злочину, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України, є правильною.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, беззастережне визнання своєї вини, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, що виразились в участі в бойових діях під час проходження військової служби.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Відповідно до матеріалів, які характеризують особу, ОСОБА_4 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на теперішній час проходить військову службу та за місцем служби характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена добровільно, вона відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, суд вважає, що її слід затвердити, призначивши узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, враховуючи конкретні обставини справи, в цілому задовільну характеристику особи обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків від вчиненого ним злочину, відсутності обставин, які обтяжують покарання, та наявність кількох обставин, які його пом`якшують, суд дійшов висновку, що всі ці обставини у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і у відношенні обвинуваченого можливо застосувати положення статті 69 КК України, призначивши йому покарання нижче від найнижчої межи, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців та виходячи з положень ст. 62 КК України, суд вважає за можливе замінити позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 1 рік 6 місяців.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 374,468, 469, 473-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 06.03.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0004801 від 06.12.2023.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі ст. 62 КК України, призначене покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців замінити триманням у дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік 6 місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 березня 2024.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строк попереднього ув`язнення за період з 25 листопада 2023 по 06 березня 2024, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений протягом тридцяти діб до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Головуючий суддя ОСОБА_1