Провадження №11-сс/801/390/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

та її представника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 травня 2024 року,

якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 01.02.2024 за №0000243, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 332 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вінницького міського суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від 01.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 332 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_10 достовірно знаючи, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-IX) із 5 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, у зв`язку з чим почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, умисно вчинив злочин пов`язаний з незаконним перетином осіб через державний кордон України.

Так, пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, не дозволяється.

ОСОБА_10 , володіючи інформацією про способи та порядок здійснення охорони державного кордону України, при цьому усвідомлюючи існування обмежень щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, вирішив сприяти незаконному переправленню таких осіб через державний кордон України, в тому числі, порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

На виконання свого злочинного плану ОСОБА_10 , підшукав громадянина України, а саме ОСОБА_11 , який з метою ухилення від призову за мобілізацією, будучи особою, якій на період дії воєнного стану, виїзд за межі країни забороняється, мав намір виїхати за межі території України поза пунктом пропуску через державний кордон та повідомив, що за грошову винагороду у розмірі 10000 доларів США може організувати його незаконне переправлення через державний кордон України.

Так, 19 квітня 2024 року, біля 15 год. 00 хв. ОСОБА_10 прибув до примішення ТЦ «Петроцентр» за адресою: місто Вінниця, проспект Коцюбинського, 70, на автомобілі марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував під керуванням ОСОБА_12 , де його очікував згідно попередньої домовленості ОСОБА_11 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту, сів у його автомобіль на заднє сидіння. ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, організувавши незаконне переправлення через державний кордон України, ОСОБА_11 , якому повідомив про порядок дій, заздалегідь розроблений маршрут та умови перетину Державного кордону України, а також вартість своїх послуг. Того ж дня, перебуваючи в салоні автомобіля, рухаючись автошляхом М-12, Стрий-Львів-Кіровоград-Знам`янка, перебуваючи поблизу м. Літин, Вінницької області, за незаконне переправлення через державний кордон України, ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, як завдаток.

Після чого ОСОБА_10 , діючи на виконання раніше розробленого ним плану, продовжив рух в напрямку м. Ужгород, Закарпатської області.

В подальшому, 19.04.2024 року, близько 16 години 37 хвилин, на автошляху М-12, Стрий-Львів-Кіровоград-Знам`янка, 321 км, в напрямку м. Хмельницький, Хмельницької області, автомобіль марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував під керуванням ОСОБА_12 , в якому перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було зупинено працівниками УСБУ у Вінницькій області та в подальшому ОСОБА_10 було затримано в порядку ст. 208 КПК України працівниками Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Після чого, 19.04.2024, в період часу з 19.19 год по 20.08 год, перебуваючи на автошляху АДРЕСА_1 , за участі затриманого ОСОБА_10 та водія автомобіля ОСОБА_12 , в ході проведення невідкладного обшуку автомобіля марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone 11», в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім картою, оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 ; матерчату сумочку чорного кольору, через плече; свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 та сам автомобіль марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_5 . Разом з тим під час обшуку вказаного автомобіля було проведено особистий обшук гр. ОСОБА_12 в якого було виявлено а вилучено грошові кошти в загальній сумі 39700 гривень, купюрами номіналом 200 гривень - 1 купюра, та номіналом 500 гривень - 79 купюр. Всі речі відповідним чином упаковані.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 04.01.2019 року, BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_5 належить ОСОБА_7

У зв`язку з тим, що автомобіль марки BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_5 , використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, тому є достатньо підстав вважати, що він відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України є використаними як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У зв`язку з виявленням та вилученням під час проведення слідчих дій попередньо зазначених речей, є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/ або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що у вказаних обставинах вилучені речі, предмети та грошові кошти, а саме: мобільний телефон марки «iPhone 11», в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім картою, оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 ; матерчату сумочку чорного кольору, через плече; свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 ; сам автомобіль марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_5 та грошові кошти в загальній сумі 39700 гривень, купюрами номіналом 200 гривень - 1 купюра, та номіналом 500 гривень - 79 купюр, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/ або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, визнані речовими доказами, можуть бути використаний під час проведення слідчих дій, для з`ясування дійсних обставин події, та являється майном, щодо якого може бути застосована спеціальна конфіскація, тому необхідно накласти арешт на попередньо зазначене майно, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тобто з метою збереження речових доказів.

Арешт вказаних речей, предметів та грошових коштів, а саме: мобільний телефон марки «iPhone 11», в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім картою, оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 ; матерчату сумочку чорного кольору, через плече; свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 ; сам автомобіль марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_5 та грошові кошти в загальній сумі 39700 гривень, купюрами номіналом 200 гривень - 1 купюра, та номіналом 500 гривень - 79 купюр, які вже вилучені, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

При цьому є достатні підстави вважати, що виявлені в ході проведення слідчих дій вище перераховані речі, речовини та предмети підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/ або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, визнані речовими доказами та мають значення для досудового розслідування і можуть бути доказами під час судового розгляду.

З огляду на викладене, керуючись ст. 40, 93, 96-1, 98, 100, 132, 159, 168, 170, 171, 237 КПК України, тому слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судовому засідання слідчий клопотання підтримав за обставин викладених у ньому.

Власник майна та його захисник в судовому засіданні заперечили проти клопотання слідчого, просили повернути майно законному володільцю.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 травня 2024 року клопотання слідчого СВ ВП №3 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 - задоволено.

Накладено арешт на майно, яке вилучене 19.04.2024 під час проведення обшуку транспортного засобу марки «BMW X3», р/н НОМЕР_1 , який на час обшуку перебував на автошляху М-12, Стрий-Львів-Кіровоград-Знам`янка, 321 км, поблизу смт Літин, Вінницької області, а саме:

мобільний телефон марки «iPhone 11», в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім картою, оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 ; матерчату сумочку чорного кольору, через плече; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ,

транспортний засіб марки «BMW X3», р/н НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_5 , грошові кошти в загальній сумі 39700 гривень, купюрами номіналом 200 гривень - 1 купюра, та номіналом 500 гривень - 79 купюр, шляхом заборони їх використання іншими особами, окрім як для цілей кримінального провадження, до моменту закінчення усіх необхідних слідчих та процесуальних дій.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покладено на слідчого СВ ВП №3 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 .

Свої висновки слідчий суддя мотивував тим, що в рамках кримінального провадження №0000243 від 01.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 332 КК України, майно, яке вилучене 19.04.2024 під час проведення обшуку транспортного засобу марки «BMW X3», р/н НОМЕР_1 , являється предметом вчинення кримінального правопорушення та визнане речовим доказом по кримінальному провадженню.

Заперечення представника власника майна, слідчий суддя вважав необґрунтованими та такими, які є передчасними, оскільки по кримінальному провадженню проводяться першочергові слідчі дії та експертизи направленні на встановлення істини по справі. Крім того, вилучене майно є речовим доказом по кримінальному провадженню, тому підстави для відмови в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна та повернення майна на зберігання - відсутні.

Також слідчий суддя враховуючи те, що вилучене під час обшуку 19.04.2024 майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, може бути використане як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження, а з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення та з метою унеможливлення подальшого відчуження вказаного майна на час досудового розслідування та забезпечення схоронності даного майна, тому вважав про доцільність накладення арешту на майно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.05.2024 року в частині накладення арешту на автомобіль, марки «BMW X3», р/н НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що слідчою в судовому засіданні в суді першої інстанції не зазначено жодного доказу передачі ОСОБА_7 автомобіля третім особам для вчинення будь-яких незаконних дій, авто було передано її чоловіку в якого у подальшому було вилучено. При цьому в чоловіка статус свідка і підозра вручатися йому не буде. Також на автомобілі відсутні сліди злочину, авто не може бути конфісковане, тому відсутні підстави для застосування заходу забезпечення у кримінальному провадженні, арешту на вказаний автомобіль.

Звернув увагу суду на те, що в ході судового розгляду ним було надано ряд доказів про необхідність автомобіля для ведення побуту та нормального існування сім`ї ОСОБА_7 , підтверджено відсутність інших автомобілів у власності. Крім того в ухвалі відсутній обсяг обмежень які застосовано арештом, оскільки право власності складається з трьох правомочностей, зокрема володіння, користування та розпорядження.

Вважає, що слідчим суддею у вказаному провадженні порушено Конституцію України якою гарантовано право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своє власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також слідчим суддею в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено, яку із складових арешту застосував суд, право на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 та власник майна ОСОБА_7 апеляційну скаргу адвоката підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У відповідності до положення ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Встановлено, що при вирішені питання про задоволення клопотання про накладення арешту на вказане майно, слідчим суддею суду першої інстанції повністю було дотримано зазначених вимог Закону.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого, зазначене у клопотанні майно, зокрема, автомобіль марки «BMW X3», р/н НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_5 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, тому відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України є використаним як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та(або) зберегли на собі його сліди.

В свою чергу слідчий суддя враховуючи те, що вилучене під час обшуку 19.04.2024 майно, в тому числі автомобіль марки «BMW X3», р/н НОМЕР_1 є предметом вчинення кримінального правопорушення, а тому прийшов до висновку, що вилучене майно може бути використане як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження, а тому з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, та з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення схоронності даного майна, вважав за доцільне накласти арешт на майно, зокрема автомобіль марки «BMW X3», р/н НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_5 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Колегія суддів апеляційного суду дійшла до переконання, що слідчий суддя суду першої інстанції дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про задоволення даного клопотання слідчого.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_8 не є тими, що дають законні підстави апеляційному суду для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на вказаний вище автомобіль, оскільки доводів клопотання слідчого та висновків слідчого судді вони не спростовують.

Приймаючи рішення щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення слідчого судді - без змін, апеляційний суд враховує і те, що з метою забезпечення кримінального провадження, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, тому вважає, що слідчий суддя дійшов цілком обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на вищевказане майно, оскільки незастосування такої заборони може привести до відчуження майна.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Апеляційний суд вважає, що вимоги клопотання слідчого на даному етапі досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. А тому, з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна у вказаному кримінальному проваджені, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для арешту вказаного майна, зокрема автомобіля марки «BMW X3», р/н НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_5 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , враховуючи можливість використання його як доказ у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 5 ст.9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що в даному випадку оскаржувана ухвала не містить додаткових обмежень щодо прав ОСОБА_7 , як власника (володільця) арештованого автомобіля.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що власник автомобіля не являється учасником зазначеного кримінального провадження, а в її чоловіка ОСОБА_12 наявний статус свідка, апеляційний суд звертає увагу, що слідчий суддя суду першої інстанції на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Водночас колегія суддів враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення відповідних експертиз, та інших слідчих, процесуальних дій, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

За таких обставин, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, апеляційний суд не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Також доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт автомобіля представником власника майна суду не надано, та колегією суддів не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків суду не спростовують. Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 травня 2024 року про накладення арешту на майно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4