Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/287/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 185 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відео конференції, кримінальне провадження № 0000250 за апеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, освіта базова загальна середня, не одружений, утриманці відсутні, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 21 липня 2008 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області, за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, зі звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 22 грудня 2010 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області, за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 залишено у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховується з дня наступного, після набрання даним вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення - один день арешту, до строку арешту ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення, за період з 25.12.2023 до дня набрання даним вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування, заподіяної кримінальним правопорушенням, майнової шкоди - 21000 (двадцять одну тисячу) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування, заподіяної кримінальним правопорушенням, моральної шкоди - 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави понесені процесуальні витрати в сумі 326 (триста двадцять шість) грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за таких обставин.

05 червня 2020 року близько 13.00 години на вул. Шкільній в с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області , під час розмови з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які знаходились в автомобілі марки "ГАЗ 33021212 СПГ", з приводу прийому великої рогатої худоби на забій, у ОСОБА_8 , виник злочинний умисел на вчинення крадіжки великої рогатої худоби, а саме корови породи "Степова" червоно - білої масті по кличці "Тополя", яка випасалася у яру на відстані 600 метрів від вул. Івана Франка за с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області , належної ОСОБА_13

05 червня 2020 року близько 13.30 години, ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного наміру, приїхав на автомобілі марки "ГАЗ 33021212 СПГ" номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням, необізнаного в злочинних діяннях ОСОБА_8 , ОСОБА_14 до яру за с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області, де випасалася велика рогата худоба, а саме корова породи "Степова" червоно-білої масті по кличці "Тополя", де, скориставшись відсутністю власниці корови ОСОБА_13 та необізнаністю в його злочинних діяннях присутніх ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , доводячи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, до кінця, діючи умисно та цілеспрямованого, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, повторно, таємно, із яру, викрав одну велику рогату худобу, а саме корову породи "Степова" червоно-білої масті по кличці "Тополя", вартістю 21000,00 грн.

На місці злочину викрадену вказану велику рогату худобу продав ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 21000,00 грн.

В апеляційній скарзі заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - щире каяття.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України під час апеляційного розгляду провести судове слідство в обсязі дослідження матеріалів кримінального провадження в частині даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не надано належної оцінки особі обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти класності, за що відбував покарання у виді позбавлення волі, однак після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і через нетривалий строк після відбуття покарання знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та неможливість його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень без ізоляції від суспільства.

Крім того, як неодноразово зазначав Верховний Суд, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження (як приклад, постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к, від 18.09.2019 у справі №166/1065/18, від 27.04.2021 у справі №520/16394/16-к).

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд І інстанції визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого. Проте, такі висновки суду є помилковими та не знаходять свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження з наступних підстав.

Так, внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , які мали місце 05.06.2020, потерпілій ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду на суму 21000 грн. Водночас, незважаючи на те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло понад 3 роки та 6 місяців, на час розгляду справи судом обвинуваченим не вжито жодних заходів до відшкодування потерпілій спричиненої шкоди.

Крім того, судом не надано оцінки тому факту, що обвинувачений неодноразово, навмисно ухилявся від явки до суду без поважних на то причин, як наслідок, затягував розгляд справи, чим перешкоджав кримінальному провадженню, у зв`язку з чим ухвалою суду від 18.09.2023 був оголошений у розшук.

Враховуючи вищенаведене, що суд І інстанції безпідставно, в порушення вимог п. 1 ч.1 ст.65 КК України визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття, та, як наслідок, застосував закон У країни про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, що відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та згідно із п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Також на адресу суду апеляційної інстанції надішли заперечення на апеляційну скаргу від захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , у яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Вказане клопотання захисник мотивує тим, що при ухваленні вироку судом у повній мірі дотримано вимоги законодавства стосовно загальних засад та мети призначення покарання, а також враховано позицію прокурора у судових дебатах стосовно призначення покарання саме у виді 4 місяців арешту, яка була підтримана потерпілою ОСОБА_10 .

Судом враховано тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке закон класифікує як нетяжкий злочин, особу ОСОБА_8 , що він раніше судимий, не працює, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується негативно, досудову доповідь, відповідно до якої виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку та за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

ОСОБА_8 активно сприяв розкриттю злочину з самого початку досудового розслідування, приймав участь у всіх запропонованих слідчим процесуальних діях, пояснював про факти вчинення правопорушення, які не були відомі слідчому при виявленні злочину. Враховуючи обставини справи - крадіжку корови - вчинені ОСОБА_8 дії на стадії досудового розслідування були достатніми для визнання їх активними для сприяння розкриттю злочину.

Під час судового розгляду прокурор також зазначив про активне сприяння ОСОБА_8 розкриттю злочину, визнання ним вини, щире каяття.

Належним продовженням переконливої позитивної процесуальної поведінки ОСОБА_8 стали під час судового розгляду його бажання та згода щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 неодноразово висловлював належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки, її осуд, щирий жаль з цього приводу, бажання залагодити провину та відшкодувати заподіяну шкоду.

Про щире бажання відшкодувати заподіяну шкоду свідчить повне визнання ОСОБА_8 пред`явленого цивільного позову, щире вибачення безпосередньо перед потерпілою у суді та висловлене ним бажання найшвидше відшкодувати шкоду після звільнення. У зв`язку з цим необґрунтованим є зазначення прокурором про відсутність щирого каяття виключно через відсутність відшкодування завданої шкоди.

Крім того, слід зазначити, що призначення ОСОБА_8 покарання саме у виді 4 місяців арешту, відповідає інтересам потерпілої, оскільки після звільнення він матиме реальну можливість найшвидше відшкодувати шкоду.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість досягнення мети покарання для ОСОБА_8 в умовах ізоляції від суспільства саме на строк 4 місяці.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора, підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,оскільки він в суді першої інстанції, свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю та надав суду показання, відповідно до яких дійсно, дізнавшись умови прийому великої рогатої худоби, вирішив викрасти корову. В червні 2020 року, з дома чоловіками, які скуповували велику рогату худобу і не знали, що корови у нього немає, приїхали до яру за с. Підлісне Олександрівського району , де паслись корови. Він сказав, що корова червоно-білої масті належить йому і продав її, гроші витратив на свої потреби. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати. Цивільний позов визнав у повному обсязі.

Дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, щодо наявності істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовну зміну вироку з призначенням більш суворого покарання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Пунктом 2 частини 1 статті 420 КПК України, визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Так, доводи апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, яка виразилась у призначенні покарання у виді арешту - колегія суддів вважає обґрунтованими та погоджується з ними, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Проте, суд першої інстанції при призначенні покарання повною мірою не врахував всіх обставин справи, тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, внаслідок чого призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується негативно, встановив обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Також, судом враховано досудову доповідь, відповідно до якої виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку та за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді арешту у розмірі ближнього до мінімального встановленого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності, раніше відбував покарання у виді позбавлення волі, однак після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і через нетривалий строк після відбуття покарання знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та неможливість його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень без ізоляції від суспільства.

Також, судом першої інстанції не в повній мірі враховано те, що обвинувачений ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається.

При цьому ОСОБА_8 утриманців не має, що у свою чергу свідчить про відсутність соціальних зв`язків, які б змогли вплинути на поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, хоча суд першої інстанції зазначив у судовому рішенні досудову доповідь, однак її не врахував, оскільки виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку та за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

А тому, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що призначення покарання у виді арешту, через свою м`якість, не слугуватиме мети покарання, визначеної ч. 2 ст. 50 КК України.

Доводи заперечення захисника про необхідність призначення покарання

ОСОБА_8 у виді арешту строком на 4 місяці, не можуть бути враховані, оскільки останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності та застосовувалось покарання у виді позбавлення волі.

А тому, на думку колегії суддів у разі залишення ОСОБА_8 покарання у виді арешту строком на 4 місяці, в межах мінімальної санкції, останній розуміючи м`якість призначеного покарання може вчинити повторні кримінальні правопорушення проти власності.

В той же час необхідно зазначити про те, що саме по суті визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності відомостей про те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 , яких характеризується негативно, не працює, утриманців не має, жодним чином не може свідчити про можливість його виправлення та подальше уникнення ним вчинення повторних кримінальних правопорушень.

При цьому, необхідно зазначити про те, що ОСОБА_8 мав можливість відмовитись від вказаних протиправних дій.

Також під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про відсутність обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , - щире каяття.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України законодавцем передбачено обставини, які пом`якшують покарання, а саме з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Вказані обставини за своєю суттю є однією обставиною, які пом`якшують покарання, оскільки вказані обставини мають одну мету - щирий жаль з приводу скоєного та осуд своєї поведінки.

Також колегія суддів вважає доцільними посилання прокурора на послідовну практику Верховного Суду, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з тим щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_8 незважаючи, що пройшов значний час з дня вчинення злочину шкоду потерпілій не відшкодував та навіть не намагався це зробити, ухилявся від явки до суду без поважних на то причин, як наслідок, затягував розгляд справи, чим перешкоджав кримінальному провадженню, у зв`язку з чим ухвалою суду від 18.09.2023 був оголошений у розшук.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора є тами, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а висновки суду про наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , - щире каяття, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен не знайшов своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, місцевий суд належно не дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України, не врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, не врахував фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, наявність попередніх судимостей за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності.

При призначенні нового покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів відповідно до статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу наявність пом`якшуючих обставин: активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини.

Так,обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, а також обставини справи, вік, особу та стан здоров`я обвинуваченого, обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується негативно, а також досудову доповідь, відповідно до якої виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку та за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що за спрямованістю поведінки, ОСОБА_8 як особа, представляє суспільну небезпеку для оточуючих.

За таких підстав, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі визначене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого ОСОБА_8 та буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, та відповідати меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити часткковл - постановити новий вирок, призначивши обвинуваченому розмір основного покарання передбачений санкцією ч. 2 ст. 185 КК України та виключивши обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419-420 ч. 15 ст.615 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 -задовольнити частково.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України - скасувати в частині визначення пом`якшуючих обставин та призначеного покарання.

ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст.185 КК України та призначити покаранняу виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , - щире каяття.

В решті вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2024 року, - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання, тобто з 25 грудня 2023 року.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4