ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/559/24

Провадження № 1-кп/568/64/24

"14" травня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Радивилів матеріали кримінального провадження № 0000048 від 01 березня 2024 року з угодою про примирення за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаї-Лев`ятинські, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку, не депутата, раніше неодноразово судимого, востаннє:

-30.06.2021р. Радивилівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 1 року 8 місяців обмеження волі; 05.05.2022р. звільнений від відбування покарання на підставі ч.9 ст. 59 КВК України у зв`язку з досягнення пенсійного віку;

-27.07.2023р. Радивилівським районним судом Рівненської області за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту, покарання відбув повністю,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, судимість за які не знята і не погашена, на шлях виправлення не став і знову скоїв корисливий злочин.

Так, в кінці лютого 2024 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи поруч із магазином «Продукти», що в АДРЕСА_1 , на стоянці велосипедів, яка розташована на території вказаного магазину, побачив незамкнений велосипед марки «Winora», з рамою відкритого типу, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 , яка за декілька днів до цього залишила його поблизу вказаного магазину, та вирішив ним заволодіти.

У подальшому, зайшовши у приміщення вказаного магазину, ОСОБА_5 в ході спілкування з продавцем магазину «Продукти» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якої даний велосипед перебував під наглядом, шляхом обману, повідомив їй, що даний велосипед є ніби то його власністю, та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, заволодів велосипедом марки «Winora» з рамою відкритого типу, вартістю 1 882,80 грн., після чого покинув місце події, чим завдав ОСОБА_4 матеріальної шкоди на зазначену суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, вчинене повторно.

05 квітня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 укладена угода про примирення.

Згідно змісту вказаної угоди, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та сторони погодилися на призначення останньому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки зі звільненням останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для потерпілої і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а для потерпілої позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений, його захисник та потерпіла підтримали угоду про примирення, просили її затвердити.

Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Перевіривши угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника та потерпілої, суд приходить до висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винним, та вид покарання.

Також судом встановлено, що потерпіла повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілої суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставиною, що обтяжує відповідно до ст. 67 КК України покарання, є рецидив злочину.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

У кримінальному провадженні цивільний позов не пред`явлено. Матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 1 514,56 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 100, 373-376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 05.04.2024 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000048 від 01.03.2024 р., між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироку законної сили - не застосовувати.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/118-24/2650-ТВ від 06.03.2024р. у розмірі 1 514,56 грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речовий доказ: велосипед марки «Winora» з рамою відкритого типу, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 - вважати їй повернутим.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1