Провадження № 1-в/761/148/2024
У Х В А Л А

Іменем України

01 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання начальника арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 05.04.2018 засуджений 05.04.2018 Дніпровським районним судом м. Києва та вироком Київського апеляційного суду від 20.05.2020 за ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 20.05.2020.

Фактично, станом на 11.03.2024 засуджений ОСОБА_5 відбув більше 1/2 призначеного судом строку покарання.

Засуджений ОСОБА_5 утримується в державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 27.06.2022.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про попередне ув?язнення» та ст. 89 Кримінально-виконавчого кодексу України, п. 2, 9 розділу наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5, залишений в установі для виконання робіт з господарського обслуговування (наказ від 03.08.2022 № 37/АГ-22/ВС) на посаді працівника їдальні-кухні.

Відбуваючи покарання в державній установі «Київський слідчий ізолятор» зарекомендував себе позитивно. Має 4 заохочення правами начальника слідчого ізолятора, стягнень не має.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. До праці ставиться завжди сумлінно.

Виконує законні вимоги адміністрації державної установи «Київський слідчий ізолятор». Соціально-корисні зв?язки підтримує шляхом побачень та телефонних розмов.

До виконання обов?язків ставиться сумлінно. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. До виконання робіт з благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою.

Вину в скоєному злочині визнав повністю.

На заходи виховного та профілактичного характеру реагує вірно. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», залучений до курсу «Підготовка до звільнення». Відвідує лекції правового характеру, культурно-масові заходи.

Таким чином, на думку начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» наявні підстави для заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник ДУ «Київський слідчий ізолятор» підтримав клопотання з підстав у ньому наведених та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що відсутні підстави для задоволення клопотання та заміни засудженому ОСОБА_5 покарання на більш м`яке. На обґрунтування вказаних доводів зазначив, що ОСОБА_5 не має постійного місця проживання, та має невиплачений кредит у банку.

Захисник в судовому засіданні клопотання підтримала, просила суд замінити ОСОБА_5 невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. Зазначила, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, що підтверджується договором оренди. Крім того ОСОБА_5 має намір влаштуватись на роботу. Також на утриманні ОСОБА_5 перебуває малолітня дитина, яка є інвалідом.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив суд задовольнити клопотання та замінити йому покарання на більш м`яке.

Заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Частиною 2 ст. 67 КВК України передбачено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, дотримання охорони праці та техніки безпеки.

У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, зазначено, що суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить процес виправлення і заслуговує на заміну покарання більш м`яким. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на ставленні особи до вчиненого злочину, на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання щодо покарання особи.

Прийняття рішення про заміну покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий строк, ніж це було визначено вироком.

Так, ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 не має постійного місця проживання, оскільки вказано декілька адрес останнього.

Крім того ОСОБА_5 має непогашений у банку кредит, що не було спростовано в судовому засіданні.

Так, п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і доведеності того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень п. 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті та засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, суд враховує, що Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 82 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Таким чином, враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, тяжкість вчиненого ним злочину, його відношення до вчинених злочинів, а також ставлення до праці, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим вважає, що підстави для заміни невідбутої частину покарання більш м`яким покаранням - відсутні.

Крім того в судовому засіданні ані представник ДУ «Київський слідчий ізолятор», ані захисник не змогли зазначити, яке, більш м`яке покарання, необхідно застосувати до засудженого.

Відтак, суд вважає, що клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відносно засудженого ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 74, 82 КК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання клопотання начальника арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1