Справа № 369/1016/24
Провадження №1-кс/369/327/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_5 , заступника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на повідомлення на підозру ОСОБА_3 від 21.10.2023 року у кримінальному провадженні № 0000010 від 26.01.2022 року, за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2024 року до провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на повідомлення на підозру ОСОБА_3 від 21.10.2023 року у кримінальному провадженні № 0000010 від 26.01.2022 року, за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

В обґрунтування скарги захисник зазначив, що СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування № 0000010, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

21.10.2023 року у кримінальному провадженні № 0000010, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України слідчим заступником начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 за погодженням із старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 повідомлено ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

Скаржник вважає, що повідомлення про підозру, яке вручене ОСОБА_3 , підлягає скасуванню виходячи з наступного.

13.07.2020 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України за № 0002796.

13.07.2020 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України за № 0002800.

15.07.2020 року постановою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 кримінальні провадження № 0002796 та № 0002800 об`єднано в одне провадження, якому присвоєно № 00002796 від 13.07.2020 року.

17.07.2020 року у кримінальному провадженні № 00002796 від 13.07.2020 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

14.09.2020 року постановою керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00002796 від 13.07.2020 року продовжено до 3 місяців, тобто до 16.10.2020 року включно.

10.12.2020 року постановою старшого слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області підполковником поліції ОСОБА_9 кримінальне провадження, внесено до ЄРДР за № 00002796 від 13.07.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, Ч. 4 СТ. 296 КК України, закрито в частині, що стосується факту смерті ОСОБА_10 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

12.10.2020 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00002796 від 13.07.2020 року, продовжено до п`яти місяців, тобто до 16.12.2020 року включно.

18.01.2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00002796 від 13.07.2020 року, після виконання вимог ст. 290 КПК України, був вручений ОСОБА_3

22.01.2021 року обвинувальний акт від 18.01.2021 року в кримінальному провадженні № 0002796 від 13.07.2020 року був направлений до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

21.01.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області кримінальне провадження № 00002796 від 13.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

26.01.2022 року, тобто через 5 днів після закриття судом кримінального провадження № 00002796 від 13.07.2020 року, прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_14 за результатами вчинення матеріалів кримінального провадження № 00002796 від 13.07.2020 року подала керівнику Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 рапорти про виявлені в діях ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 інші кримінальні правопорушення, які передбачені ч. 2 ст. 121 КК України, ч. 1 ст. 127 КК України.

26.01.2022 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення: реєстраційний номер № 0000010, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України та реєстраційний номер № 0000011, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

26.01.2022 року постановою прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури про об`єднання матеріалів досудового розслідування матеріали кримінальних проваджень № 0000010, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України та реєстраційний номер № 0000011, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, об`єднане в одне кримінальне провадження за № 0000010 від 26.01.2022 року.

28.09.2022 року постановою керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 00002796 від 13.07.2020 року, скасовано постанову слідчого СВ Києво-Святошинського ВП від 10.12.2020 року про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 115 КК України, яке розслідувалось в рамках № 00002796 від 13.07.2020 року.

28.09.2022 року постановою прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_15 в порядку вимог ст. 217 КПК України із кримінального провадження № 00002796 від 13.07.2020 року виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування за ч. 1 ст. 115 КК України. Виділеним матеріалам присвоєно номер № 0000001 від 28.09.2022 року, також, зазначеною постановою виділено підлягають низка матеріалів згідно п. 3 постанови.

28.09.2022 року постановою старшого прокурора групи прокурорів - керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000001 від 28.09.2022 року змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України.

28.09.2022 року постановою старшого прокурора групи прокурорів - керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 в порядку вимог ст. 217 КПК України кримінальне провадження № 0000010 від 26.01.2022 року та кримінальне провадження № 0000001 від 28.09.2022 року об`єднано в одне провадження, якому присвоєно номер № 0000010 від 26.01.2022 року.

21.10.2023 року ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000010 від 26.01.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

Крім того, сторона захисту зауважує, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» від 08.12.2023 року внесені зміни в ст. ст. 219, 284, 294 та п. 20/8 розділу ХІ «Перехідні положення», які викладено в такій редакції: Положення частини 1 ст. 219 цього Кодексу в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» застосовуються до всіх кримінальних проваджень, досудове розслідування або судовий розгляд яких не завершено до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури».

Відповідно, внесені Законом України від 08.12.2023 року № 3509-ХІ зміни не розповсюджуються на правовідносини, які встановлені в цій справі, оскільки досудове розслідування у виділеному та об`єднаному кримінальному провадженні № 0000010 від 26.01.2022 року завершено до моменту набрання Закону України від 08.12.2023 року № 3509-ХІ сили, тобто до 01.01.2024 року.

Крім того, скаржник вказував, що для обґрунтування висновку щодо повідомлення про підозру від 21.10.2023 року поза межами строку досудового розслідування підлягає встановленню день початку обчислення строку у виділеному та об`єднаному кримінальному провадженні № 0000010 від 26.01.2022 року та день його завершення.

Початком строку досудового розслідування у виділеному кримінальному провадженні № 0000001 від 28.09.2022 року та об`єднаного з ним кримінальному провадженні № 0000010 від 26.01.2022 року слід рахувати з 13.07.2020 року.

Таким чином, строк кримінального провадження згідно п. 2 ч. 2 ст. 219 КПК України завершився 13.01.2022 року (13.07.2020 року + 18 місяців = 13.01.2022 року).

Тому, на переконання скаржника, повідомлення ОСОБА_3 про підозру від 21.10.2023 року у виділеному та об`єднаному кримінальному провадженні № 0000010 від 26.01.2022 року здійснені поза межами строку досудового розслідування за ч. 2 ст. 219 КПК України через 1 рік і 9 місяців після закінчення строків кримінального провадження. Тобто, в порушення вимог ст. ст. 42, 276-279 КПК України.

Крім цього, скаржник відзначає, що слідчим в повідомленні про підозру, відповідно до якої ОСОБА_3 може обґрунтовано підозрюватися у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), та катуванні, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою покарати потерпілого за дії скоєні ним, вчиненні за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 127 КК України), не наведено жодного факту або інформації, що вказують на те, що ОСОБА_3 вчинив зазначені дії.

Щодо пред`явлення підозри ОСОБА_3 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, варто зазначити наступне.

Виходячи з фабули справи взагалі не можливо у співвідношенні з об`єктивною стороною ст. 121 КК України встановити будь-які ознаки вчинення ОСОБА_3 умисних тілесних ушкоджень.

Як вбачається зі змісту підозри, ОСОБА_3 не наносив жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . При цьому, твердження органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_11 «спостерігав за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії» та «утримував ОСОБА_10 » не обґрунтовані належними та допустимими доказами, та побудовані виключно на показаннях свідків, які не перебували на місці події.

Стороною обвинувачення події, що мали місце 12.07.2020 року, викладені виключно відповідно до власної візуалізації події. В тексті повідомленої підозри не наведене жодного факту, обставини, які б могли свідчити про будь-яку домовленість, узгодження спільних дій ОСОБА_3 та інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні. Тобто, єдиний умисел на завдання тілесних ушкоджень відсутній.

При цьому, кваліфікуючи дії декількох осіб, учасників бійки, за ч. 2 ст. 121 як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, необхідно встановити, що ці особи діяли спільно з метою спричинення єдиного злочинного

Так, на думку захисника, повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого та умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою покарати потерпілого за дії скоєні ним, вчинене за попередньою змовою групою осіб, яке вручене ОСОБА_3 , є незаконним та ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, а також вручене з порушенням процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, а тому вважаємо підозру необґрунтованою.

Захисник пояснив, що як вбачається зі змісту підозри, ОСОБА_3 не наносив жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та аналізуючи додані стороною обвинувачення матеріали, вбачається, що ОСОБА_3 знаходився поруч з місцем кримінального правопорушення, тобто об`єктивна сторона ст. 121 КК України відсутня.

Стороною обвинувачення події, що мали місце 12.07.2020 року, викладені виключно відповідно до власної візуалізації подій. В тексті повідомленої підозри не наведеного жодного факту, обставини, які б могли свідчити про будь-яку домовленість, узгодження спільних дій ОСОБА_3 та інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, на переконання скаржника, в повідомленні про підозру від 21.10.2023 року не доведено обґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_3 , відповідно до якої останній підозрюється у заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть.

Щодо пред`явлення підозри ОСОБА_3 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, скаржник вказує, що в діях ОСОБА_3 немає складових елементів складу кримінального правопорушення катування. Стороною обвинувачення не надано належних й допустимих доказів заподіяння ОСОБА_3 сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, шляхом нанесення побоїв ОСОБА_16 . Жоден з свідків, протоколи допитів яких містяться в матеріалах справи, не вказує, що підозрюваний вчинив будь-які дії, які за ознаками можуть кваліфікуватися як катування.

З огляду на викладене, повідомлена ОСОБА_3 підозра від 21.10.2023 року є необґрунтованою та надуманою, а правова кваліфікація діянь ОСОБА_3 суперечить фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Крім зазначеного, повідомлення про підозру від 21.10.2023 року ґрунтується на доказах, які отримані поза межами строку досудового розслідування, а саме висновків експертів КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 78 від 17.08.2022 року та ГБ СМЕ МОЗ України № 1/23 від 14.08.2023 року.

На підставі вище наведеного, скаржник просив слідчого суддю скасувати повідомлення слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника слідчого ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 за погодженням з старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні керівником Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 21.10.2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 000010 від 26.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України та зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні № 000010 від 26.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України або компетентну посадову особу Києво-Святошинської окружної прокуратури вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 000010 від 26.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

14.02.2024 року підозрюваний ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримали у повному обсязі, просили слідчого суддю скаргу задовольнити.

14.02.2024 року прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала у повному обсязі, просила слідчого суддю у її задоволенні відмовити.

Слідчий суддя заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 13.07.2020 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України за № 0002796.

13.07.2020 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України за № 0002800.

15.07.2020 року постановою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури кримінальні провадження № 0002796 та 0002800 об`єднано в одне провадження, якому присвоєно № 0002796 від 13.07.2020 року.

10.12.2020 року постановою старшого слідчого СВ Києво-Святошинського відділу поліції закрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України, яке розслідувалось в рамках № 0002796 від 13 липня 2020 року.

28.09.2022 року постановою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури скасовано постанову старшого слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 10.12.2020 року, винесену на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 115 КК України, яке розслідувалось в рамках кримінального провадження №0002796 від 13 липня 2020 року.

28.09.2022 року постановою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури виділено із кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002796, в окреме провадження матеріали досудового розслідування за ч. 1 ст. 115 КК України в частині, що стосується факту смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28.09.2022 року постановою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури об`єднано в одне провадження матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000010 від 26 січня 2022 року та №0000001 від 28 вересня 2022 року, об`єднаним матеріалам присвоєно єдиний №0000010 від 26 січня 2022 року.

Так, повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

У тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Отже, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно з положеннями ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри, слідчий суддя виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" № 14310/88 від 23.10.94 суд зазначив, що "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України, слідчий суддя вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_3 в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, присутня.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_3 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

А відтак посилання захисника на те, що підозра ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування і повідомлення про підозру було здійснено без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, нічим не підтверджено.

Щодо посилання захисника про не правильність кваліфікації кримінального правопорушення слідчий суддя зазначає наступне.

Слідчий суддя, не вирішує наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, та вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України. При цьому висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_3 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення не є очевидно необґрунтованим.

А відтак, як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена 20.10.2023 року ОСОБА_3 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України, відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_3 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

Щодо посилання захисника на пред`явлення підозри поза межами строків досудового розслідування, як на підставу скасування підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Разом з тим, доводи представника скаржника щодо порушення строків досудового розслідування спростовуються нормами Закону України «Про внесення змін до КПК України та інших законодавчих актів України» від 08.12.2023 року № 3509-ХІ.

Так, вказаним законом встановлено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру, а не з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як передбачено попередньою редакцією кодексу, а також виключено встановлені попередньою редакцією обмеження строків досудового розслідування.

Також, вказаним законом виключено підставу для закриття кримінального провадження у вигляді закінчення граничних строків проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому особу не повідомлено про підозру.

Наслідком таких змін стало усунення будь-яких обмежень у часі для проведення досудового розслідування слідчими органами.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків слідчого судді, зазначених в цій ухвалі, їх дослідження та оцінка слідчим суддею не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого рішення.

У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. ст. 276-278 КПК України, а тому скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись статями 2, 7, 276-278, 303, 304, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на повідомлення на підозру ОСОБА_3 від 21.10.2023 року у кримінальному провадженні № 0000010 від 26.01.2022 року, за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1