Справа № 522/2763/24
Провадження № 1-кс/522/1130/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Приморський районний суд міста Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , затриманого ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) стосовно затриманого ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагул Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на території України не зареєстрований та постійного місця проживання не має,

ВСТАНОВИВ:

Працівниками СКП Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області 20.02.2024 затриманий громадянин Республіки Молдова ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення його видачі до Республіки Молдова для виконання покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Кишиніва від 29.06.2007 та постановою суду Кагула (Центральний офіс) від 29.06.2007 року.

Так, до Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки Молдова про видачу ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 287 ч. (3) (2 епізоди), ст. 151 ч. (2) п. d) КК Республіки Молдова.

Постановою Офісу Генерального прокурора від 26.12.2022 прийнято рішення про видачу ОСОБА_6 до Республіки Молдова для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаних злочинів, а також про відстрочення фактичної передачі до закінчення судового провадження, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав, яке вступило в законну силу.

Крім того, до Одеської обласної прокуратури 18.05.2023 з Міністерства юстиції України надійшов запит Міністерства юстиції Республіки Молдова про видачу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання вироку суду у вигляді 24 років позбавлення волі за вчиненні злочинів, передбачених ст. 74, ст. 15 ч. 2, ст. 88 ч. 1, 4, 6 (замах на вбивство з корисливих мотивів кількох осіб, вчинене способом, небезпечним для життя кількох осіб), ст. 15 ч. (2), ст. 88 ч. 1, 8 (замах на вбивство з корисливих мотивів особою, яка раніше вчинила замах на вбивство) КК Республіки Молдова.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.09.2023 № 3460/5 прийнято рішення про видачу ОСОБА_10 до Республіки Молдова для виконання покарання у вигляді 1 року 6 місяців та 21 дня позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Кишиніва від 29.06.2007 та постановою суду Кагула (Центральний офіс) від 29.06.2007 та відстрочення фактичної передачі особи до закінчення судових проваджень за обвинуваченням його у злочинах на території України, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких підстав.

Вищевказані рішення вступили у законну силу.

Станом на 19.02.2024 в Банках даних Інтерполу за ініціативи НЦБ Інтерполу Молдови 29.04.2022 опубліковане циркулярне оповіщення відносно особи з анкетними даними ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 151, ч. 3 ст. 287 КК РМ, ордер на арешт № 14-223/2022 виданий 01.04.2022 судом Ciocana Law Cour, Chisinau city.

За результатами екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_10 до Республіки Молдова, не встановлено.

ОСОБА_13 не є громадянином України, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 на території Республіки Молдова відповідає злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 4, 6, 13 ст. 115 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі більше ніж на 1 рік.

Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України не сплинули.

Особу затриманого встановлено паспортом громадянина Республіки Молдови серії НОМЕР_1 , дійсний до 23.11.2024.

Водночас, на розгляді Київського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000659 від 27.09.2022 відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 1 ст. ст. 263 КК України (справа № 496/6298/22).

На підставі ухвали Київського районного суду від 25.12.2023 ОСОБА_6 перебував під вартою в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 у кримінальному провадженні № 0000659 від 27.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 1 ст. ст. 263 КК України, відносно останнього змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Затриманий та його захисники заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Листом Офісу Генерального прокурора від 26.12.2022 № 19/1/2-31169-22, доручено обласній прокуратурі, відповідно до ст. 592 КПК України, забезпечити нагляд за триманням ОСОБА_10 під вартою, та, у разі його звільнення з-під варти, забезпечити застосування до останнього екстрадиційного арешту.

Крім цього, з Міністерства юстиції України надійшов лист № 61658/74235-30-23/12.1.4 від 17.05.2023, яким доручено обласній прокуратурі вжити заходи, відповідно до ст. 584 КПК України, з метою застосування до ОСОБА_10 екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу.

Відповідно ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

У разі звільнення ОСОБА_14 з-під варти та застосування стосовно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є ризик того, що останній почне переховуватись від компетентних органів України з метою уникнення видачі до Республіки Молдова.

З урахуванням того, що фактичну передачу ОСОБА_6 компетентним органам Республіки Молдова відстрочено до закінчення судового провадження, та існує ризик його переховування, виникла необхідність у застосуванні відносно нього екстрадиційного арешту.

Захисником підозрюваного подано скаргу на незаконне затримання підозрюваного, посилаючись на те, що 20 лютого 2024 року о 16:00 на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2024 року ОСОБА_15 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_2 .

Одразу після чого, в залі Київського районного суду м. Одеси уповноважені працівники поліції повинні були одягти на ОСОБА_15 електронний засіб контролю та доставити його за адресою: АДРЕСА_2 , яка була вказана в вищевказаній ухвалі суду.

Проте, всупереч ухвали ОСОБА_15 було незаконно затримано працівниками ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, які не представились та не надали службові посвідчення та документи на підставі яких він був затриманий, а також незаконно доставили до ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області до кабінету № 508, за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15А.

Оперуповноваженим ВКП ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_16 було незаконно складено протокол про затримання ОСОБА_15 , який вже знаходився під цілодобовим домашнім арештом, в якому було вказано, що останній був затриманий в порядку ст.ст. 206, 208, 581, 582 КПК України.

Проте відсутні будь-які підстави передбачені ст. 208 КПК України, оскільки ОСОБА_15 вже знаходився під цілодобовим домашнім арештом.

Таким чином, працівники ВКП ОРУП № 1 ГУНП в Одеські області незаконно позбавили волі та викрали ОСОБА_15 та не виконали ухвалу Київського районного суду м. Одеси, чим вчинили кримінальні правопорушенні, передбачені ст.ст. 146, 382 КПК України, про що було повідомлено на лінію 102 та гарячу лінію ДБР.

Відповідно до ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги на незаконнне затримання, мотивуючи свою позицію тим, що Наказом Міністерства юстиції України від 27.09.2023 № 3460/5 прийнято рішення про видачу ОСОБА_10 до Республіки Молдова для виконання покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Кишиніва від 29.06.2007 та постановою суду Кагула (Центральний офіс) від 29.06.2007 та відстрочення фактичної передачі особи до закінчення судових проваджень за обвинуваченням його у злочинах на території України, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких підстав.

Під час проведення судового засідання 26.02.2024 року вказані клопотання прокурора та скарга адвоката за згодою учасників судового процесу були об`єднанні в одне провадження.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) підлягає задоволенню, скарга адвоката на незаконне затримання підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Згідно ст. 206 КПК України: кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

2. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

3. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

4. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

5. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Відповідно до ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 КПК України, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами ст. 209 КПК України.

Згідно до ч. 2 ст. 211 КПК України, затримана особа, без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Поняття «безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення» як підстава для затримання хоча законодавчо не врегульоване, проте об`єктивно передбачає невеликий проміжок часу, який минув після скоєного злочину. Звісно, поява у КПК такої норми не мала на меті встановлення будь-яких обмежень у часі уповноваженій на затримання особі, оскільки кожна подія злочину та кожний випадок є різними та унікальними за обставинами. Однак у будь-якому випадку мова йде лише про кілька годин після вчинення кримінального правопорушення, а не про місяці та роки. Водночас застосування поняття «щойно вчинила злочин» має місце тоді, коли часова й просторова ознаки перебування особи щодо події та місця вчинення кримінального правопорушення дають підстави запідозрити її в цьому, а тим більше якщо затримання проводиться потерпілим чи очевидцем події.

Очевидно, що моментом затримання є момент, коли особа, що затримує гіпотетичного правопорушника висловила вимогу, або здійснила дію щодо обмеження пересування затриманої особи. Саме така формула наведена у ст. 209 КПК України, якою встановлено: «Особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою». Цей же момент визначає місце та час затримання, які мають в подальшому бути відображені у протоколі затримання. Саме з цього моменту затримана особа має право на захисника.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_6 було затримано в законному порядку, що відображено в протоколі затримання.

Аналізуючи викладене та дослідивши скаргу та усі надані сторонами матеріали до скарги, заслухавши позицію учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на незаконне затримання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 206, 208, 584 КПК України, ст.ст. 1, 2, 16, 19 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957 року, -

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_5 щодо незаконного затримання підозрюваного залишити без задоволення з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу (екстрадицію) та фактичної передачі компетентним органам Республіки Молдова, строком на два місяця.

Конвоювати та утримувати громадянина Республіки Молдова ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку екстрадиційного арешту, в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк екстрадиційного арешту рахувати з моменту фактичного затримання особи, а саме з 20.02.2024 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

27.02.2024