ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/214/24 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст.358 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 15 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсон, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців обмеження волі,

- за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, з покладенням обов`язків на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1673,00 грн.

Вирішено питання речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення вищевказаних кримінальних проступків за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , на початку червня 2023 року (більш точної дати, часу і місця органом досудового розслідування не встановлено), всупереч вимогам ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», згідно з якою право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії, «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженого Постановою КМУ №340 від 08.05.1993, Постанови КМУ №844 від 16.09.2020 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою подальшого особистого використання підробленого посвідчення, надав невстановленій слідством особі свої анкетні дані, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, зразок власного підпису, власну фотокартку, а також інформацію щодо групи та резус - фактору крові та п`ять тисяч гривень, тим самим сприяв їй у виготовленні посвідчення водія серія та номер НОМЕР_1 , вихідні дані "ПК"Україна" Зам. 21-3230 2023 р. ІІІ кв." видане 03.07.2023 «ТСЦ 8041», на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що нібито надає останньому право керувати транспортними засобами категорії «А1», яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так яке виготовлено не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів, в якому усі зображення та записи, крім серії і номеру бланка, реквізитів виробника і персональних даних нанесені кольоровим знакодрукуючим пристроєм струменевого типу; серія і номер бланка, реквізити виробника і персональні дані (крім фотозображення) термотрансферним способом друку; фотозображення за допомогою кольорового знакодрукуючого пристрою термосублімаційного типу друку.

Суд першої інстанції кваліфікував за вказаним епізодом дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його іншою особою.

В подальшому, ОСОБА_7 , в порушення вимог ст.15 Закону України «Про дорожній рух», згідно з якою право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії та «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженого Постановою КМУ №340 від 08.05.1993 р., Постанови КМУ №844 від 16.09.2020 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», близько 10 год. 00 хв. 18.07.2023, будучи зупиненим працівниками Управління патрульної поліції в Одеській області неподалік будинку АДРЕСА_2 , на підставі п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», при перевірці документів на право керування транспортним засобом, оскільки в цей час він керував мопедом Yamaha Vox державний номерний знак НОМЕР_2 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використав шляхом пред`явлення поліцейським, завідомо підроблений документ, що нібито надає йому право керувати транспортними засобами категорії «А1», який він отримав від невстановленої особи при невстановлених обставинах в липні 2023 року - посвідчення водія серія та номер НОМЕР_1 , вихідні дані "ПК"Україна" Зам. 21-3230 2023 р. ІІІ кв." видане 03.07.2023 «ТСЦ 8041», на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що нібито надає останньому право керувати транспортними засобами категорії «А1», яке не відповідає бланкам відповідних посвідчень водія, що перебуває в офіційному обігу на території України та виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів, в якому усі зображення та записи, крім серії і номеру бланка, реквізитів виробника і персональних даних нанесені кольоровим знакодрукуючим пристроєм струменевого типу; серія і номер бланка, реквізити виробника і персональні дані (крім фотозображення) термотрансферним способом друку; фотозображення за допомогою кольорового знакодрукуючого пристрою термосублімаційного типу друку.

Суд першої інстанції кваліфікував за вказаним епізодом дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання, вказавши, що ОСОБА_7 вважати засудженим: за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі, за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі. На підставіст.75 КК України звільнити від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 . Матеріальних збитків або будь-якої шкоди кримінальними проступками завдано не було. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 судом встановлено не було.

Посилаючись на вимоги ст. 69-1 КК України, апелянт стверджує, що за відсутності матеріальних збитків або шкоди та відсутності обставин, що обтяжують покарання, при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.

Проте суд першої інстанції не врахував ці приписи закону, тим самим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст. 69-1 КК України та санкції ч. 1 ст. 358 КК України, повинен був призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України не більше ніж 1 рік 3 місяці обмеження волі.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків за обставин, викладених в обвинувальному акті, та правильність кваліфікації його дій за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, учасниками судового провадження не оспорюються, тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд не перевіряє вирок суду першої інстанції в цій частині.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, який наполягає на зміні вироку суду у частині призначеного покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень (проступків), особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відніс його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутні.

Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті.

Склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, є формальним, тобто не передбачає наслідків у виді заподіяння шкоди, як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, а тому, у даному випадку, суд першої інстанції мав застосувати положення ст. 69-1 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 358 КК України, яке не перевищує двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання.

Санкція ч. 1 ст. 358 КК України, передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Формулювання п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, тобто, або з`явлення із зізнанням, або щире каяття, або активне сприяння розкриттю злочину, означає, що вимогу цього пункту виконано.

Таким чином, положення ст. 69-1 КК України застосовується, якщо встановлено будь-яку з обставин, зазначених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, та будь-яку з обставин, вказаних у п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Такий висновок, узгоджується з позицією колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеній у справі №148/1211/15-к від 10.07.2018 року.

Разом з цим, суд першої інстанції всупереч вищезазначеним вимогам закону призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, що перевищує 2/3 максимального строку покарання та призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме суд першої інстанції не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, а саме ст. 69-1 КК України, що вказує на спроможність доводів апеляційної скарги в цій частині.

Разом з тим, підстав для виключення з мотивувальної частини оскаржуваного вироку посилань суду на відсутність підстав для застосування ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає. Не наведено обґрунтованих підстав для цього і в апеляційній скарзі прокурора.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зважаючи на викладене апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, оскаржуваний вирок зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 15 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме:

-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України, до покарання у вигляді 1 року 3 місяців обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 358 КК України, до покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 вважати остаточно засудженим да покарання у вигляді 1 року 3 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 вважати звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12