30.04.2024
Справа № 641/4296/23
Провадження №1-кп/642/41/24
У Х В А Л А

24 квітня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря- ОСОБА_2

сторін кримінального

провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та

ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 70001921 від 18.06.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.146, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.146 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2023 року в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.146, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.146 КК України.

В ході досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який був неодноразово продовжений ухвалами слідчого судді, а в подальшому і суду при судовому розгляді.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 року відносно всіх обвинувачених строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою був вчергове продовжений на 60 днів, а саме до 03.05.2024 року з визначенням обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , кожному в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 грн, а обвинуваченому Тер- ОСОБА_21 розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що становить 272 520 гривень, з покладанням на них обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, не відлучатися з Харківської області без дозволу суду.

В судовому засіданні процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні- прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з письмовими клопотаннями, датованими ним 22.04.2024 р., про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» стосовно обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , строком на 60 днів з визначенням розміру застави в сумі 454200 гривень, а обвинуваченому Тер- ОСОБА_21 в сумі 272520 гривень, з покладанням на них обов`язків, у разі сплати застави, а саме: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися з Харківської області без дозволу суду; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не спілкуватися зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, окрім як в залі судових засідань під час судового розгляду; не спілкуватися між собою обвинуваченим. В обґрунтування клопотань прокурор зазначив, що ризики, передбачені п.п.1, 3 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування обвинувачених від органів досудового розслідування або суду та незаконного впливу обвинувачених на інших обвинувачених, у тому числі потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, експертів, продовжують існувати, що виправдовує підстави тримання обвинувачених під вартою. Інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою, на даний час не забезпечать належної поведінки обвинувачених.

Крім того, прокурор, також звернувся до суду з письмовими клопотаннями, датованими ним 22.04.2024 р., про продовження покладених на обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, відповідно до ухвали суду від 06.03.2024, а саме: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися з Харківської області без дозволу суду, а також застосувати додаткові обов`язки: здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не спілкуватися зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, окрім як в залі судових засідань під час судового розгляду; не спілкуватися між собою обвинуваченим. Покладання додаткових обов`язків, окрім раніше визначених судом, на обвинувачених обгрунтовується необхідністю забезпечення цілей, визначених ст.177 КПК України. Також зазначив, що під час судового розгляду судом достовірно не з`ясовані обставини та причини не явки всіх потерпілих до суду, не враховано надходження заяви від потерпілого ОСОБА_22 щодо здійснення тиску на останнього, можливість перетину державного кордону обвинуваченими за відповідними паспортами, можливість здійснення впливу на інших учасників процесу.

Захисник обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотань прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , просила зменшити суму застави. Щодо продовження покладених на обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_17 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, також заперечувала, підстав накладати додаткові обов`язки не вбачає, просила відмовити в покладенні додаткових обов`язків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні також заперечувала проти клопотання прокурора, щодо покладання на обвинуваченого ОСОБА_13 додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, подала до суду клопотання про зменшення розміру застави та повернення решти заставодавцю ОСОБА_5 .

В обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_5 зазначила, що обвинувачений останні два місяця перебуває під заставою, за цей строк не було зафіксовано ні жодного впливу на свідків, ні на потерпілих, ні на речові докази, хід справи не змінився, нові докази вини ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень не з`явилися, нові епізоди кримінальних правопорушень також не з`явились. ОСОБА_13 повністю дотримується вимог КПК України. Ризики, зазначені у клопотанні прокурора, ним не доведені. Резонанс серед потерпілих по цій справі знизився, обвинувачений має спадкове право власності на квартиру у м. Харкові, раніше не судимий, працює, є громадянином з активною громадською позицією, патріотом, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та мати пенсійного віку, постійне місце реєстрації, не ухиляється від своїх громадських обов`язків та став на захист України, є учасником бойових дій, нагороджений орденами, медалями та різними відзнаками. ОСОБА_13 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також будь-якого впливу на учасників кримінального провадження. Застава була внесена за рахунок грошових коштів цивільної дружини та адвоката. Обраний розмір застави був для родини ОСОБА_13 заздалегідь непомірний. Понад рік ОСОБА_13 не отримував жодного доходу, а близькі родичі намагались просто якимось чином утримувати себе. Вважає, що обставини поводження ОСОБА_13 останні два місяці свідчать про те, що менший розмір застави може гарантувати дотримання обов`язків ОСОБА_13 .

Захисник обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні також заперечував проти клопотань прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , та щодо клопотань прокурора про продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, відповідно до ухвали суду від 06.03.2024 та покладення на обвинуваченого додаткових обов`язків. Подав до суду клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_8 зазначив, що обвинувачений тривалий час тримаються під вартою. 06.03.2024 ухвалою суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_14 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03.05.2024 включно. Також цією ухвалою визначено кожному обвинуваченому заставу в сумі 454200 грн. Поряд з цим, Тер- ОСОБА_21 розмір застави визначено в сумі 272520 грн. Обвинувачений ОСОБА_14 на даний час не вніс суму застави в зв`язку з її значним розміром. Клопотання прокурора не доводить наявність існування ризиків втечі обвинуваченого та його впливу на учасників кримінального провадження, оскільки жодного доказу, який підтверджував існування цих ризиків в клопотанні не вказано, а маються лише припущення щодо їх існування, матеріали кримінального провадження не містять доказів участі даних обвинувачених в інкримінованих їм злочинах. Посилання прокурора на ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також на тяжкість можливого покарання, не є належним обґрунтуванням жодного з визначених законом ризиків. Також захисник послався на практику Європейського суду з прав людини, а також на те, що цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, оскільки обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації та проживання, працював фізичною особою- підприємцем, та має продовжити свою діяльність, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не ухилявся від своїх громадянських обов`язків та став на захист України.

Крім того, адвокат ОСОБА_8 подав до суду клопотання про зменшення розміру застави стосовно ОСОБА_12 та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора у частині застосування додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України щодо обвинуваченого, відповідно до ухвали суду від 06.03.2024. В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що обвинувачений з моменту внесення застави перебуває на волі. Він не переховується від органів досудового слідства та суду, ні впливає будь-яким чином на свідків, експертів, потерпілих, інших обвинувачених. Жодних із ризиків на які посилається прокурор не існує, оскільки у органів досудового розслідування немає законних підстав вважати, що ОСОБА_12 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_12 не може. Ризик незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами. Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_12 останній не збирається, і протилежному немає жодних доказів. Подане клопотання в частині застосування додаткових обов`язків є необгрунтованим, а ризики не наведеними належними та достатніми доказами. Частина 5 ст.194 КПК України регулює питання обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Подання клопотання про продовження покладених на обвинуваченого обов`язків саме з вимого про застосування додаткових обов`язків не передбачено діючим кримінально-процесуальним законодавством. Також захисник послався на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , який є учасником бойових дій, нагороджений орденами та медалями та просив зменшити заставу до 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 302800 грн.

Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження йому строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подав до суду письмове клопотання про зміну обраного відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою з подальшою можливістю захищати Батьківщину, зазначив про його зобов`язання виконувати покладені на нього обов`язки.

Захисник обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 ОСОБА_17 та ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні також заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 подав письмові заперечення в яких просив змінити обвинуваченим ОСОБА_18 , ОСОБА_15 обраний запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, в разі обрання альтернативного заходу у вигляді застави, просив зменшити її суму до співмірної в розмірі 200 000 грн. та встановити обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Зазначивши, що клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України як за формою, так і за змістом На думку прокурора застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо через наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Така думка є помилковою, бо відсутність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України взагалі виключає можливість застосування та продовження запобіжних заходів. А застосування більш м`якого запобіжного заходу можливе саме при наявності доведених ризиків, передбачених цією статтею КПК. Жодних доказів недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним прокурором ризикам клопотання прокурора не містить. На теперішній час жодних матеріалів, якими б обґрунтовувалася необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченим не надано. Також заперечував проти клопотання прокурора про продовження покладених на обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_16 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, просив відносно обвинуваченого ОСОБА_16 відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу та додаткових заходів щодо нього. ОСОБА_16 вже з 16.03.2024 року перебуває під заставою, від правоохоронних та судових органів не скривався, злочинів не вчиняв. Відносно обвинуваченого ОСОБА_17 просив відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувати до нього міру запобіжного заходу заставу з можливістю виїзду по Україні, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Просив дозволити тим хто вийшов під заставу виїжджати за межі Харківської області, адже деякі хочуть піти служити. Захисник також зазначив, що обвинувачені раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувались, мають постійне місце мешкання, позитивно характеризуються за місцем мешкання, мають міцні соціальні зв`язки, обвинувачені є учасниками бойових дій, мають нагороди та відзнаки.

Інші захисники та обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 проти клопотань прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження покладених на них обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України заперечували, підтримали клопотання та заперечення своїх захисників.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Під час судового провадження вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК (частина 3 статті 315, частина 2 статті 331 КК).

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що (1) обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, (2) обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою (частини 3-5 статті 199 КПК).

В ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується (частина 1 статті 196 КПК).

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В поданих клопотаннях прокурор зазначає на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на потерпілих, свідків, обвинувачених та експертів у цьому кримінальному провадженн.

Наявність ризиків, які враховані судом при обранні запобіжного заходу хоча і зменшились, однак частина з них продовжують існувати.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Норми КПК України не містять визначення поняття обґрунтованість підозри.

Втім, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Обґрунтованість підозри всім обвинуваченим у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, протоколами слідчих дій, висновками експертів.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі « Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Із матеріалів провадження вбачається, що обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів , серед яких є особливо тяжкі злочини, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною.

Згідно постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 убачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Вказані обставини у сукупності та дані про особи всіх обвинувачених, тяжкість покарання, що загрожує їм уразі визнання винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що вони можуть переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує їм у разі визнання винуватими, може побудити їх на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Суд також вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків сторони обвинувачення у кримінальному провадженні, оскільки дані особи не були ще допитані судом, а обвинувачені, після відкриття їм матеріалів кримінального провадження, достовірно дізналися про місця проживання або перебування даних осіб та не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, матимуть змогу здійснювати незаконний вплив на цих осіб з метою спонукання їх до зміни своїх показань, що обумовлене невизнанням обвинуваченими своєї причетності до інкримінованих злочинів.

Більш того, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом з тим, слід зазначити, що частина потерпілих вже була допитана судом, а інша їх частина не з`являється на численні виклики до суду, що дає підстави вважати про їх ухилення від явки до суду. Прокурором було також зазначено суду, що ті потерпілі, які не були ще допитані в суді, не проживають за вказаними ними адресами, та де вони мешкають наразі йому не відомо.

За таких обставин ризик незаконного впливу на потерпілих, які не були допитані в суді, прокурором не доведений.

Також суд вважає не доведеним і ризик незаконного впливу на експертів і самих обвинувачених , оскільки прокурором доказів можливості такого впливу суду не надано, так як всі висновки експертів були долучені до матеріалів кримінального провадження, а всі обвинувачені тривалий час, перебуваючи під вартою, спільно привозяться до суду, разом знаходяться в залі суду та мають можливість на протязі тривалого часу спілкуватися між собою при судовому розгляді.

Таким чином, враховуючи встановлені у ході розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою факти та обставини, суд дійшов висновку, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні .

Обраний відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінується обвинуваченим , кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи всіх обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

На виконання вимог закону суд розглядає можливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів повязаних з характером осіб обвинувачених, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними звязками та усіма видами звязку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність ризиків, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує всім обвинуваченим у разі визнання їх винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, Судом враховується, що стороною захисту неодноразово вже подавались клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим з цих же підстав. Неодноразовими ухвалами Харківського апеляційного суду їх задоволенні було відмовлено.

Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, а зміна обраного відносно них запобіжного заходу на більш мякий запобіжний захід буде недостатньою для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Щодо клопотання прокурора про продовження покладених на обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, відповідно до ухвали суду від 06.03.2024, а саме: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися з Харківської області без дозволу суду та покладення додаткових обов`язків, окрім раніше визначених судом, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.3 п.4 ст.202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, з покладенням обов`язків покладених на нього ухвалою суду.

Згідно до ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Як слідує зі змісту ст.ст.194, 199 КПК України під час розгляду клопотання про продовження строку дії обовязків, покладених на обвинувачених, суд має перевірити існування ризиків, які були заявлені прокурором відповідно до ч.1 ст.177 КПК України та чи є обставини, що обґрунтовують необхідність покладення таких обов`язків.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено судом, заявлені в клопотанні ризики не зменшилися та існують на даний час, оскільки наявні у матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, у тому числі на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Оскільки продовжують існувати наведені ризики, які обумовлюють необхідність продовження строку дії покладних на обвинувачених обов`язків, суд дійшов висновку про достатність підстав для продовження обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Подане клопотання прокурора в частині застосування додаткових обов`язків, в більшому розмірі ніж ті, які були встановлені в ухвалі суду від 06.03.2024 року, є не обґрунтованим, та безпідставним.

Частина 5 ст.194 КПК України регулює питання обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Подання клопотання про продовження покладених на обвинувачених обов`язків саме з вимого про застосування додаткових обов`язків не передбачено діючим кримінально-процесуальним законодавством.

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотань адвокатів про зменшення розміру застави та зміни запобіжного заходу суд дійшов, наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до обвинуваченого та накладає відповідні зобов`язання не тільки на обвинуваченого, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за обвинуваченого (заставодавця). Так, застава забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків, покладених на нього як процесуальним законом, так і обов`язків, покладених судом, що передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Застава як вид запобіжного заходу полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків з умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обовязків (ч. 1 ст. 182 КПК). При цьому, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Судом встановлено, що з часу винесення ухвали суду від 06.03.2024 року загальний строк застави діє лише неповних 2 місяці, що не дає підстав вважати об`єктивно непропорційним існуючим ризикам.

За умови зменшення існування ризику кримінального провадження застава зможе і в подальшому достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, хоча і в меншому розмірі, ніж її було визначено первісно.

Тобто застава забезпечує дієвість кримінального провадження, що обумовлюється забезпеченням виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На думку суду, наразі розмір застави, визначений ухвалою суду від 06.03.2024, здатен і надалі забезпечити належне виконання обвинуваченими ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 покладених на них процесуальних обов`язків.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність нових підстав для зміни вже застосованого відносно обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 запобіжного заходу з можливістю внесення застави у визначеному раніше судом розмірі, а для інших обвинувачених слід залишити запобіжний захід у виді застави також у попередньо визначеному судом розмірі , оскільки саме такий запобіжний захід на цьому етапі досудового розслідування є достатньо дієвим. Розмір застави визначався судом, виходячи з осіб обвинувачених, їх майнового та сімейного стану, інших даних про особу обвинувачених та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, тобто з урахуванням приписів ч.4 ст.182 КПК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу на даному етапі суд не вбачає.

Окрім цього, застосовуючи стосовно всіх обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, яка може бути внесена як самими обвинуваченими, так і заставодавцем у будь-який момент протягом дії вказаної ухвали суду, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на обвинувачених такі обов`язки: прибувати за викликом до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, не відлучатися з Харківської області без дозволу суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 371-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, обраних щодо обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 задовольнити частково.

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження покладених на обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України задовольнити частково.

В задоволенні клопотань захисника обвинуваченого- адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_14 про зміну обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу - відмовити.

В задоволенні клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави та повернення решти заставодавцю ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_8 про зменшення суми застави відмовити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кожному обраний щодо них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 22 червня 2024 року - включно.

Визначити обвинуваченим ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожному розмір застави в межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 454200 гривень, а Тер- ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розмір застави в межах 90 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 272520 гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

З моменту звільнення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з-під варти у зв`язку з внесенням застави вони будуть вважатися такими особами, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з-під варти звільнити, поклавши на них обов`язки прибувати за викликом до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, не відлучатися з Харківської області без дозволу суду.

Продовжити на 2 (два )місяці обвинуваченим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, які визначені ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 року, а саме: прибувати за викликом до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, не відлучатися з Харківської області без дозволу суду

В задоволенні клопотання прокурора в іншій частині- відмовити.

Строк дії ухвали- до 22.06.2024 року.

Ухвалу направити на виконання до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена стороною захисту безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1