Провадження № 1-кс/686/4237/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на бездіяльність керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР,

ВСТАНОВИЛА:

ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

В обґрунтування доводів скарги зазначив, що 15.04.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, із повідомленням про виявлення в діях військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України, однак відомості до ЄРДР, всупереч ст.214 КПК України, внесені не були, про що 01.05.2024 отримано лист ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому.

Просить: визнати незаконною бездіяльність т.в.о. керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому та зобов`язати останнього, відповідно до вимог ст.214 КПК України, внести до ЄРДР відповідні дані за повідомленням про виявлення в діях військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України, розпочати досудове розслідування; зобов`язати ТУ ДБР, розташоване у місті Хмельницькому надати до ІНФОРМАЦІЯ_1 документ, що підтверджує внесення відомостей до ЄРДР за направленим повідомленням, шляхом надсилання на поштову адресу.

Представник скаржника у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що судовий розгляд просить проводити у його відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник органу досудового розслідування, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Із долучених до скарги матеріалів за повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_1 слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 звертався до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому із повідомленням про виявлення в діях військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України.

У повідомленні було указано, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено перевірку за фактом неповернення до розташування військової частини НОМЕР_1 після відбуття частини щорічної основної відпустки військовослужбовцем військової служби за контрактом солдатом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та встановлено, що останній був призваний на військову службу за контрактом 20.11.2021 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2022 № 21 призначений на посаду такелажника такелажного взводу такелажної роти військової частини НОМЕР_1 .

16.02.2024 під перевірки особового складу підрозділу виявлено відсутність ОСОБА_3 , який не повернувся без поважних на те причин до розташування військової частини НОМЕР_1 після відбуття частини щорічної основної відпустки.

20.02.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 від командира військової частини НОМЕР_1 надіслано повідомлення про те, що 20.02.2024 солдат ОСОБА_3 повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, у період з 16.02.2024 по 20.02.2024 солдат ОСОБА_3 у військовій частині не з`являвся, на телефонні дзвінки не відповідав, обов`язки за посадою не виконував, відповідні документи щодо перебування на лікуванні та затримання правоохоронними органами на період самовільного залишення військової частини у військовій частині НОМЕР_1 відсутні.

Однак, відомості, викладені у заяві ІНФОРМАЦІЯ_1 до ЄРДР внесено не було у зв`язку із відсутністю об`єктивних даних, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, про що листом № 8591-24/х/14-01-01-19945/2024 від 01.05.2023 т.в.о. керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому повідомив скаржника.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

У постанові ВС 373/108/16-к від 23.11.2022, суд виснував, що нез`явлення вчасно на службу полягає в тому, що, залишивши військову частину або місце служби на законній підставі та маючи об`єктивні можливості для повернення в установлений час, військовослужбовець своєчасно до частини не з`являється і перебуває поза її розташуванням понад установлений строк.При цьому нез`явлення вчасно на службу само по собі не утворює складу злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 КК, який пов`язаний із нез`явленням вчасно на службу та формується тільки за відсутності поважних причин такого вчинку. Поважними причинами нез`явлення вчасно на службу можуть бути: хвороба військовослужбовця, його родичів, перешкоди стихійного характеру, поломка транспортного засобу та інші причини. Питання щодо наявності поважних причин нез`явлення вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з обставин справи. Початком нез`явлення вчасно без поважних причин на службу для всіх категорій військовослужбовців вважається закінчення встановленої тривалості правомірного перебування поза службою. Під розташуванням військової частини розуміється територія, на якій розташовано підрозділи та служби частини. Місце служби це будь-яке місце, яке збігається з розташуванням військової частини та визначене військовослужбовцю для виконання обов`язків з військової служби протягом встановленого часу, або місце, де він повинен перебувати за наказом або за розпорядженням командування.

Ч. 5 ст. 407 КК України передбачено, що самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці є кримінально-караним правопорушенням.

Слідчою суддею встановлено, що дослідженими матеріалами перевірки, долученими до повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, не підтверджується факт невчасного з`явлення солдата ОСОБА_3 на службу у військову частину НОМЕР_2 без поважних причин.

Так, згідно витягу із наказу військової частини НОМЕР_1 № 17 від 16.01.2024 слідує, що солдат ОСОБА_3 , такелажник такелажного взводу такелажної роти військової частини НОМЕР_1 , вибув у частину щорічної основної відпустки за 2024 рік з 30.01.2024 по 15.02.2024 строком на 15 календарних днів.

Однак, ні повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, ні долучені до цього повідомлення матеріали перевірки, не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 був обізнаний про обов`язок з`явитися у військову частину саме у зазначений в наказі про його відпустку день -15.02.2024.

Окрім того, слід врахувати і те, що солдат ОСОБА_3 20.02.2024 самостійно з`явився у військову частину, що випливає із рапорту заступника командира такелажної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 від 20.02.2024, що указує на те, що у ОСОБА_3 був відсутній умисел, спрямований на те, щоб вчасно не з`явитися у військову частину військову частину НОМЕР_1 та про те, що останній був дійсно обізнаний про обов`язок з`явитися на військову службу у зазначений в наказі про відпусту час.

Таким чином, доказів того, що солдат ОСОБА_3 не вчасно з`явився на службу в військову частину НОМЕР_1 без поважних причини матеріали скарги не містять.

Отже, у повідомленні ІНФОРМАЦІЯ_1 викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, оскільки не містять об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення.

А тому представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив скаржнику у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки за встановлених обставин ініціювання кримінального переслідування щодо особи, є передчасним та необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу, що не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Вимоги скарги в частині зобов`язання уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому розпочати досудове розслідування та надати ІНФОРМАЦІЯ_1 документ, що підтверджує внесення відомостей до ЄРДР задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від первісної вимоги про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР, у задоволенні якої скаржнику відмовлено.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на бездіяльність керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя