Справа № 296/2818/24
Вирок

Іменем України

16 квітня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000117 від 04.08.2028 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки станції Омельянівка Коростенського району Житомирської області, громадянку України, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України разом з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої встановлено, що згідно із Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межа існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедурі визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 190 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 рок та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усім наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного права президент Російське Федерації (далі - РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131(ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

20.02.2014 Російською Федерацією розпочато збройну агресію проти України шляхом порушення ЗС РФ всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням РФ порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувати дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і РФ про статус та умови перебування Чорноморського флоту РФ на території України від 2 травня 1997 року, для блокування військових частин ЗСУ.

У подальшому 24.02.2022 о 5 год. президентом РФ ОСОБА_7 оголошено про початок спеціальної військової операції на території України. Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. ЗС РФ, що діяли за наказом керівництва РФ здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військові штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська РФ сухопутним шляхом зайшли і суверенну територію України.

Так, на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом застосування зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Житомирській, Київській, Чернігівські Херсонській, Миколаївській, Харківській, Сумській, інших областях здійснили збройні напади на державні органи, органи місцевого самоврядувань підприємства, установи, організації, цивільні об`єкти, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також здійснюють окупацію окремих частин з числа вказаної території, чим зміни, межі території та державного кордону України на порушення порядку встановленого Конституцією України, що продовжується до цього часу призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024 продовжено з 14.02.2024 строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_4 , будучи активним Інтернет користувачем, не пізніше 11 червня 2022 (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено особисто створила власний акаунт у соціальній мережі «Одноклассники» під нікнеймом « ОСОБА_4 (ОСОБА_4)», прив`язана до абонентського номеру оператора електронних комунікацій НОМЕР_1 , що має Інтерне адресу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », доступ до перегляду змісту якого будь-якими іншими користувачами соціальної мережі «Одноклассники» обмежено, та як єдиний користувач мав у ньому функціональні можливості безпосередньо публікувати та видаляти пости, публікації, фото, відео матеріали.

При цьому, ОСОБА_4 , використовуючи встановлений на власному мобільному телефоні марки «Samsung» застосунок «ОК», умисно цілеспрямовано, будучи обізнаною про публічно комунікативний характер вказаної соціальної мережі через можливість поширення у ній інформації серед невизначеного кола осіб, користувалась власного веб-сторінкою (акаунтом) у вказаній російській соціальній мережі, зокрема ознайомлювалась з текстовими та відео матеріалами, аудіо записами та зображеннями, розміщеними іншими її користувачами, та поширювала їх.

У подальшому, не пізніше 24.06.2022, у ОСОБА_4 , з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України, виник злочинний умисел, направлений на поширення серед невизначеного кола осіб користувачів соціальної мережі «Одноклассники» матеріалів, у яких містяться заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом їх розміщення на власній веб-сторінці (акаунті) указаної соціальної мережі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 24.06.2022, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з використанням власного мобільного телефону марки «Samsung» з встановленим на ньому застосунку «ОК», з власної веб-сторінки (акаунту) соціальної мережі «Одноклассники», будучи обізнаною з умовами та функціональними можливостями її використання, розмістила, тим самим поширила на власній веб-сторінці (акаунту) під мережевим ім`ям (нікнеймом) « ОСОБА_4 ( ОСОБА_4) » публікацію у формі відеоролику за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 який має наступне звукове наповнення: «Хочу дать опровержение по моему прошлому видеообращению по поводу обстрела атомной станции российскими военнослужащими. Это была информация по заказу ВВС передана, и я ее озвучивал по команде генерального директора атомной станции ОСОБА_8. Сейчас я понимаю, что эта информация была неправдивой» та здійснила допис під відео «Вот так создаются фейки», у якій міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

У такий спосіб, ОСОБА_4 , за викладених вище обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій поширила матеріали, у яких містяться заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Крім того, не пізніше 11.06.2023, у ОСОБА_4 , з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України, знову виник злочинний умисел, направлений на повторне поширення серед невизначеного кола осіб користувачів соціальної мережі «Одноклассники» матеріалів, у яких містяться виправдовування, заперечення, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом їх розміщення на власній веб-сторінці (акаунті) указаної соціальної мережі.

Реалізуючи зазначений вище злочинний умисел, 11.06.2023 ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з використанням власного мобільного телефону марки «Samsung» з встановленим на ньому застосунку «ОК» керуючись мотивами підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України та з метою ознайомлення з відповідною інформацією невизначеного кола осіб, в умовах воєнного стану, з власного облікового запису соціальної мережі «Одноклассники» шляхом поширення власної публікації, розміщеної 11.06.2022 за Інтернет-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з наступним змістом: «Дорогие мои друзья с Украины и России до тех пор пока мы не объединимся и не поймём, что нами манипулирует третья сторона!! Сторона которой выгодно что бы мы убивали и ненавидели брат брата до тех пор будет война !!» та розміщення свого коментарю до публікації за наступним змістом: «Потом к нам явился гребаный джонс и запретил соблюдение всех договоренностей, обещая поддержку,! благодаря этой гребаной поддержке сотни тысяч молодых пацанов никогда не вернутся домой», у яких містяться виправдовування, заперечення, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у тому, що вона за викладених вище обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, поширила матеріали, у яких містяться виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України надійшов до Корольовського районного суду м. Житомира разом з угодою про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, укладеної 25 березня 2024 року під час досудового розслідування між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_6 , за участю адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 04.08.2028, ОСОБА_6 визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, які викладені в повідомленні про підозру та в угоді, зобов`язалась беззастережно визнати свою винуватість в судовому провадженні.

Угодою визначено узгоджене покарання із урахуванням положень ст. 65 КК України, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Сторонами враховано, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, згідно з ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого та тяжкого злочинів, ОСОБА_6 раніше не судима, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням чого сторони узгодили покарання за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді двох років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна із застосуванням ст. 75 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.

Прокурор у судовому засіданні підтримав угоду та просив суд її затвердити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав угоду та просив суд затвердити її, призначивши покарання, узгоджене сторонами.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала у повному обсязі, дала показання про обставини вчинення кримінальних правопорушень. Зазначила, що вірно розуміє зміст обвинувачення, яке їй пред`явлено, і визнає себе винуватою саме у тих діях, що викладені в угоді про визнання винуватості.

Сторони угоди підтвердили суду, що угода про визнання винуватості ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.

Судом з`ясовано, що обвинувачена усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до неї застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваною чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Згідно з ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог вказаної статті.

Зі змісту угоди про визнання винуватості від 25 березня 2024 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 472 КПК України.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Судом встановлено, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та поширення матеріалів, у яких міститься визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчиненому повторно; умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання стосовно речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

У відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України, ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію та вилучити у власність держави належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А14» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 .

Арешт, накладений ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05.01.2024 на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А14» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_4 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , залишити в силі.

Підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 373-375, 394, 468, 472-475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 25 березня 2024 року про визнання винуватості між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання за цим законом:

- за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки без конфіскації майна;

- за ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не застосовувати.

Застосувати спеціальну конфіскацію та вилучити у власність держави належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А14» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 .

Арешт, накладений ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05.01.2024 на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А14» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_4 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , залишити в силі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав, зазначених в п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, прокурором - виключно з підстав, зазначених в п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження вручити повний текст вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1