Справа № 686/9276/24
Провадження № 1-кс/686/3007/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання старшого слідчого в ОВС відділу РЗСГСД СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000167,

встановив:

03.04.2024 року старший слідчий в ОВС відділу РЗСГСД СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке, як зазначає слідчий у клопотанні, належить підозрюваному ОСОБА_4 , а саме на: земельну ділянку, з кадастровим номером :16:004:02889, площею 0,0026 га, розташовану у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01); квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 17120326); гараж (блок В бокс 25), розташований у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 11106020); автомобіль марки Suzuki моделі Grand Vitara, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Зі змісту ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, крім того, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Частиною 1 ст.171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч.2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає.

Клопотання слідчого складено формально та містить лише посилання на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, покарання за вчинення якого передбачає можливість застосування конфіскації майна, як виду покарання, викладено зміст обставин, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, зазначено випадки, у яких може бути накладено арешт, та твердження про те, що саме ОСОБА_4 належить вищеозначене майно, на яке просить накласти арешт слідчий. Разом з тим, у поданому клопотанні слідчий не зазначає яка мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні. Окрім того, матеріали клопотання не містять відомостей про те, хто являється фактичним володільцем вищеозначеного майна, зокрема, й вказаної квартири (чи проживає хтось на законних підставах у вказаному житловому приміщенні), що є важливим при вирішенні питання про арешт майна, з врахуванням положень ч.12 ст.170 КПК України. Не наведено у клопотанні слідчого й існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Не зазначено, яка є необхідність у позбавленні власників можливості відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном, в тому числі й квартирою, на яку просить накласти арешт слідчий.

Також, долучена до клопотання інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №371599312 від 27.03.2024 р.), яка була виготовлена за параметрами пошуку за частковим співпадінням по фізичній особі (а не за параметрами запиту за об`єктами нерухомого майна), не надає можливості слідчому судді з`ясувати, хто на сьогоднішній день є власником того нерухомого майна, на яке просить накласти арешт слідчий. Окрім того, слідчий у клопотанні зазначає, що 03.04.2024 р. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, разом з тим, до свого клопотання слідчий не долучив копію означеного повідомлення про підозру особі. Зокрема, до клопотання слідчим долучено лише копії: протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення (на 3 арк.); особистих та медичних документів ОСОБА_5 (на 12 арк.); повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення (на 2 арк.); протоколу допиту свідка ОСОБА_5 (на 3 арк.); рапорту (на 2 арк.); документів, підтверджуючих особу ОСОБА_4 (на 6 арк); інформаційну довідку (на 3 арк.); документів, щодо підтвердження повноважень захисника (на 3 арк.); протоколів затримання та освідування ОСОБА_4 (на 5 арк.); протоколу обшуку (на 4 арк.); постанови про проведення освідування особи (на 2 арк.), та, всупереч вимог ч.6 ст.132 КПК України, лише ксерокопію витягу з ЄРДР (на 1 арк.), з якого не вбачається, що будь-якій особі у рамках кримінального провадження було повідомлено про підозру у вчиненні злочину. Інших документів, якими б слідчий міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було, в тому числі й не було долучено будь-яких матеріалів, на підтвердження факту належності вищеозначеного транспортного засобу певній особі.

Поза увагою слідчого та прокурора, який погоджував відповідне клопотання про арешт, залишилась та обставина, що у випадку встановлення обмежень (заборони користування та розпорядження), які стосуються інтересів третіх осіб (фактичних володільців майна) та які передбачені під час арешту майна, суб`єктом звернення з таким клопотанням, за наявності правових підстав, мав би бути прокурор.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу РЗСГСД СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , яке погоджене з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000167, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя