справа № 361/2447/24
провадження № 1-кс/361/520/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 м. Бровари

Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари клопотання ст. слідчого СВ Броварського РУП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0003120 від 01.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 303 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання про арешт майна, в обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ході проведення досудового розслідування встановлено, що група осіб у складі: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на постійній основі у всесвітній мережі «Інтернет» на відповідному сайті, а саме: « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та « ІНФОРМАЦІЯ_8 », розміщують рекламні оголошення щодо надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду іншим особам. Цінова політика інтимних послуг становить від 2000 гривень до 4000 гривень, в залежності від вікової категорії та індивідуальних параметрів дівчини. Зателефонувавши по мобільному зв`язку клієнту пропонують надання інтимних послуг, як на спеціально облаштованих квартирах так і з можливістю виїзду за вказаною адресою клієнтом.

14.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2024 року, з метою відшукання і вилучення речей (документів), які мають значення для досудового розслідування, а саме: знарядь злочину (ремнієвих пліток, мотузок, бондажів, бондажних рукавів, віброелементів, колодок, катетерів, страпонів, розширювачів, наручників, манжет, помп, фалоімітаторів, контрацептивів, анальних іграшок, вагінальних шариків, секс меблів, секс ляльок та інших секс іграшок), носіїв інформації (комп`ютерної техніки, флеш-накопичувачів, мережевого та серверного обладнання, зовнішніх та внутрішніх жорстких дисків та інших носіїв інформації), мобільних телефонів, зошитів, блокнотів, чернеток із записами, банківських карток, документів щодо відкриття банківських рахунків, іншої документації щодо незаконної діяльності, пов`язаної із забезпечення зайняттям проституцією іншими особами, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, за місцем проживання ОСОБА_8 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Xiaomi моделі RedMi бірюзового кольору, мобільний телефон марки Samsug Duos золотистого кольору, 5 банківських чеків, банківську картку банку Приватбанк № НОМЕР_1 , банківську картку банку Монобанк без номеру, банківську картку банку Монобанк № НОМЕР_2 , 2 аркші паперу з написами, закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , грошові кошти в розмірі 80 000 гривень, 1350 доларів США.

15.03.2024 вищевказані речі, а саме: мобільний телефон марки Xiaomi моделі RedMi бірюзового кольору, мобільний телефон марки Samsug Duos золотистого кольору, 5 банківських чеків, банківську картку банку Приватбанк № НОМЕР_1 , банківську картку банку Монобанк без номеру, банківську картку банку Монобанк № НОМЕР_2 , 2 аркші паперу з написами, закордонний паспорт на ім'я ОСОБА_8 , грошові кошти в розмірі 80 000 гривень, 1350 доларів США - визнано речовими доказами, оскільки вказані речі є предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказане майно може бути таким, що здобуте в результаті злочинної діяльності, тому в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на нього арешту, підставами необхідності арешту майна відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України являється те, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, отже, насамперед з метою збереження речових доказів.

Враховуючи те, що вилучене майно необхідно оглянути, а також провести відповідні експертизи, просить суд накласти арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування речами належними ОСОБА_8 вилученими під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Xiaomi моделі RedMi бірюзового кольору, мобільний телефон марки Samsug Duos золотистого кольору, 5 банківських чеків, банківську картку банку Приватбанк № НОМЕР_1 , банківську картку банку Монобанк без номеру, банківську картку банку Монобанк № НОМЕР_2 , 2 аркуші паперу з написами, грошові кошти в розмірі 80 000 гривень та 1350 доларів США.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та просить задовольнити посилаючись на те, що вказані речі вилучені під час санкціонованого обшуку, належать ОСОБА_8 , яка була відповідальною за потік грошових коштів під час скоєння інкримінованих кримінальних правопорушень, вилучені за її місцем проживання грошові кошти на думку досудового розслідування здобуті злочинним шляхом, а інші вилучені речі можуть бути доказами та підтвердити існування обставин, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні. Також повідомив, що після проведеного обшуку ОСОБА_8 відсутня за місцем проживання, тому була відсутня можливість вручити їй повідомлення про підозру, в зв`язку з чим це повідомлення було направлено поштою.

Захисник власниці майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував посилаючись на порушення вимог ст. 171 та 172 КПК України щодо строків звернення та розгляду даного клопотання. Щодо відсутності ОСОБА_8 за місцем проживання зазначив, що остання не переховується від слідства, вона виїхала за кордон так як не знала, що вона буде фігурувати у даному кримінальному провадженні. Крім того зазначає, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_12 , яка також проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має законне джерело отримання доходу - отримує пенсію, яку заощаджувала та назбирала певні кошти, які були вилучені під час обшуку, а наразі вони їй необхідні для лікування, при цьому докази того, що вилучені грошові кошти отримані злочинним шляхом відсутні.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_12 повідомила, що вилучені під час обшуку грошові кошти належать саме їй, вона їх збирала протягом 20 років, ці гроші знаходилися в належних їй документах, тому просить повернути їх.

Заслухавши доводи прокурора та заперечення захисника, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді від 13.03.2024 в межах кримінального провадження №0003120 від 01.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 303 КК України надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі якої 13.03.2024 проведено обшук та вилучені речі, які вказані в ухвалі слідчого судді.

16.03.2024 клопотання про арешт вилученого майна направлено до Броварського міськрайонного суду Київської області для розгляду, отримано судом та зареєстровано 21.03.2024.

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2024, клопотання про арешт майно повернуто слідчому для усунення визначених в ухвалі суду недоліків протягом 72 годин з дня отримання копії цієї ухвали.

26.03.2024 завірену копію ухвали разом із клопотанням та доданими матеріалами повернуто слідчому, а 29.03.2024 після усунення недоліків матеріали клопотання повторно направлено до суду та 01.04.2024 отримано судом, зареєстровано, передано слідчому судді та призначено до розгляду на 02.04.2024.

Таким чином вимоги положень ст. 171 та 172 КПК України щодо строків звернення до суду з клопотанням та його розгляду, на чому наголошував адвокат, в даному випадку не порушені.

Вирішуючи питання щодо арешту вказаного в клопотанні майна слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, що передбачає ч. 2 ст. 131 КПК України. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно Витягу з ЄРДР кримінальне провадження №0003120 зареєстроване 01.09.2023 за ч. 2 ст. 303 КК України та 14.03.2024 за ч. 1 ст. 263 КК України, орган досудового розслідування Броварське РУП ГУНП в Київській області, а 30.03.2024 ОСОБА_8 направлено Укрпоштою повідомлення про підозру у сутенерстві, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

З протоколу обшуку від 14.03.2024, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 13.03.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного за участі ОСОБА_8 , вбачається, що в ході обшуку виявлено та вилучено в тому числі речі, які вказані в клопотанні про арешт майна, а саме: мобільний телефон марки Xiaomi моделі RedMi бірюзового кольору, мобільний телефон марки Samsug Duos золотистого кольору, 5 банківських чеків, банківську картку банку Приватбанк № НОМЕР_1 , банківську картку банку Монобанк без номеру, банківську картку банку Монобанк № НОМЕР_2 , 2 аркуші паперу з написами, грошові кошти в розмірі 80 000 гривень та 1350 доларів США, які постановою про визнання речовими доказами від 15.03.2024 у кримінальному провадженні №0003120 зареєстроване 01.09.2023 визнано речовими доказами.

Посилання гр. ОСОБА_12 про належність саме їй вилучених під час обшуку грошових коштів слідчий суддя вважає не обґрунтованими, роздруківка Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_12 містить відомості щодо фактичного доходу останньої за період з 2011 по 2023 роки, однак дана інформація не підтверджує факт належності їй вилучених грошових коштів. Відомості про надходження будь-яких зауважень чи заперечень під час проведення обшуку у квартирі, якою користується ОСОБА_8 , в протоколі обшуку від 14.03.2024 відсутні і стороною захисту не надані.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що вказане майно було вилучено в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, та зазначені кошти були визнані речовими доказами, а відтак джерело їх походження підлягає перевірці.

В протоколі огляду від 20.03.2024 зафіксовано проведення огляду мобільного телефону марки Xiaomi RedMi Note 9S, вилученого під час проведення вказаного вище обшуку, при цьому отримана в ході даної слідчої дії інформація дає обґрунтовані підстави вважати причетність власника даного телефону до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Таким чином наданими до клопотання доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 132 КПК України і матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов'язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання слідчого судді, клопотання про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, вилученого під час проведеного на підставі ухвали слідчого судді обшуку.

З огляду на викладене, наявні достатні підстави вважати, що вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки наявні достатні підстави вважати, що можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, такі відомості можуть бути використані як докази на підтвердження або спростування факту неправомірної діяльності у вигляді сутенерства, вчиненого за попередньою групою осіб, що має важливе значення для встановлення обставин вчинення злочину в рамках даного кримінального провадження.

Метою накладення арешту на вказане в клопотанні майно відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речового доказу, оскільки, враховуючи можливу причетність до вчинення злочину ОСОБА_8 , є достатні підстави вважати, що наявні ризики втрати, знищення інформації та відомостей, які містяться у вилучених речах, а також ризики їх приховування, пошкодження, псування, знищення, втрати, передачі, відчуження, а наявні відомості дадуть змогу провести належне розслідування кримінального провадження, що забезпечить належне виконання стороною обвинувачення вимог КПК України щодо виконання завдань кримінального провадження, забезпечення всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та прийняття законного і обґрунтованого процесуального рішення у розумні строки.

На думку слідчого судді, дане клопотання підлягає задоволенню для збереження речових доказів, проведення необхідних експертиз у кримінальному провадженні та, у даному випадку, тимчасове обмеження власника майна щодо вказаного майна є виправданим.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування речами, належними ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вилученими під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Xiaomi моделі RedMi бірюзового кольору, мобільний телефон марки Samsug Duos золотистого кольору, 5 банківських чеків, банківську картку банку Приватбанк № НОМЕР_1 , банківську картку банку Монобанк без номеру, банківську картку банку Монобанк № НОМЕР_2 , 2 аркуші паперу з написами, грошові кошти в розмірі 80 000 гривень та 1350 доларів США.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1