Справа 359/4728/24
Провадження 1-кс/359/921/2024

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із даною скаргою звернувся адвокат ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання та просить визнати незаконним затримання ОСОБА_3 між 17.35 год. на 10.01.2020 року і 7.00 год. 11.01.2020 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що у провадженні СУ ГУ УСБУ в м. Києві та Київській області знаходиться кримінальне провадження № 0000004 внесене до ЄРДР 10.01.2020 року о 18:58:08, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.

Зазначає, що 10.01.2020 року ОСОБА_3 прибула з Нідерландів, м. Амстердам авіарейсом авіакомпанії «МАУ» «102, сполученням Амстердам-Бориспіль. У цей же день о 17-35 год. було розпочато здійснення митного контролю ОСОБА_3 . Одразу після входження ОСОБА_3 до службового кабінету митниці для проведення митного контролю до нього вирвалися слідчий СВ УСБУ в Сумській області ОСОБА_4 та інші співробітники СБУ.

Слідчим ОСОБА_4 одразу було забрано мобільний телефон ОСОБА_3 . Слідчий УСБУ ОСОБА_4 заборонив ОСОБА_3 зв`язуватися з захисником та наказав останній підкорятись його вказівкам та залишатися поряд з уповноваженими особами УСБУ доки не закінчуються всі необхідні процесуальні дії. Працівниками Київської митниці Держмитслужби ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) 10.01.2020 р. було складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі №1002 90000/2020/2 (огляд згідно даного акту тривав з 17 год. 35 хв. по 18 год. 40 хв.).

Інспектором Київської митниці Держмитслужби ОСОБА_5 10.01.2020 року відносно ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було складено протокол про порушення митних правил №0031/10000/20. Після закінчення митного огляду в службовому кабінеті Київської митниці Держмитслужби слідчий ОСОБА_4 з іншими співробітниками УСБУ примусово доставили ОСОБА_3 з аеропорту Бориспіль до клініки Мед Гарант, розташованої в м. Київ, Харківське шосе, 121 для проведення особистого огляду на службовому автомобілі УСБУ. Медичним працівником ОСОБА_8 10.01.2020 року в період часу з 18 год. 45 хв. по 22 год. 00 хв. було проведено особистий огляд ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за участю працівників Київської митниці Держмитслужби ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

У весь цей час слідчий ОСОБА_4 та інші працівники УСБУ в Сумській області знаходились в службовому кабінеті Київської митниці Держмитслужби або поряд з ним. Після закінчення особистого огляду слідчий ОСОБА_4 з іншими співробітниками на службовому автомобілі УСБУ примусово доставив ОСОБА_3 для медичного огляду у Київську міську наркологічну клінічну лікарню «Соціотерапія», розташованої в м. Київ, Деміївський провулок, 5А для відібрання у неї біологічних зразків сечі. Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000132 був складений 10.01.2020 року об 22 год. 40 хв.

Після проведення медичного огляду слідчий ОСОБА_4 з іншими співробітниками на службовому автомобілі УСБУ примусово доставив ОСОБА_3 назад до МА Бориспіль для проведення слідчої дії, а саме огляду службового приміщення митниці №1.1.40. Під час даного огляду слідчим ОСОБА_4 було проведено особистий обшук ОСОБА_3 та вилучені її особисті речі такі як телефони, планшет, куртка, грошові кошти та два паспорти громадянина України для виїзду за кордон. Згідно протоколу огляду він проходив 11.01.2020 року в період часу з 01 год. 20 по 01 год.35 хв.

Після завершення огляду слідчий ОСОБА_4 з іншими співробітниками на службовому автомобілі УСБУ примусово доставив ОСОБА_3 до міста Суми, а згодом вже на своєму особистому автомобілі підвіз до її будинку де вона проживає.

Таким чином, починаючи з 17 год. 45 хв. 10.01.2020 року по близько 07 год. 11.01.2020 року через підкорення наказам слідчого УСБУ ОСОБА_3 була змушена залишатися поряд з уповноваженими особами УСБУ в Сумській області, що відповідно до вимог ст. 209 КПК України свідчить про фактичне її затримання уповноваженою службовою особою.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Положеннями ст. ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 4 ст.208, п. 6 ч. 3 ст.42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Положеннями ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Слідчим суддею встановлено, що представник ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на незаконне затримання яке мало місце у січні 2020 року та тривало з 17 год. 45 хв. 10.01.2020 року по близько 07 год. 11.01.2020 року, тобто фактично через три роки після ймовірного порушення прав підзахисної.

Крім того слід звернути увагу, що стороною захисту до матеріалів скарги не долучено, будь яких даних на підтвердження, що ОСОБА_3 є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу була змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Станом на дату звернення до суду зі скаргою ОСОБА_3 не затримана та не позбавлена свободи з підстав викладених у скарзі, а тому слідчий суддя позбавлений можливості забезпечити процесуальний механізм звільнення особи, яка затримана (позбавлена свободи) за відсутності судового рішення, тому у цьому випадку не підлягає застосуванню ст. 206 ЦПК України.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбачиними главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Отже жодних рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора заявником не оскаржується.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Керуючись ст.ст.3,8,29,55 Конституції України, ч.3 ст. 26, ст. ст. 209-213, ч. 4 ст.304, ст.ст. 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий судя ОСОБА_1