Справа № 474/629/24
Провадження № 1-кс/474/80/24
УХВАЛА

про повернення скарги

05.06.24р. с-ще Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 під час вирішення питання про відкриття провадження за скаргою представниці потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на бездіяльність тимчасово виконувача обов`язків начальника СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

встановив:

04.06.2023р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга представниці потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (далі - скаржниця), в якій скаржниця просить зобов`язати тимчасово виконувача обов`язків начальника СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , відповідно до приписів ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за зверненням ОСОБА_2 із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 10.05.2024р.

У скарзі скаржник зазначає, що ОСОБА_2 звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення до поліції 10.05.2024р. та лише 29.05.2024р., за результатом самостійного звернення, дізнався про факт не внесення за її заявою відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому скаржниця стверджує, що строк передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України на оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не пропущено, з огляду на те, що слідчим, іншими службовими особами, уповноваженими на прийняття та реєстрацію звернення ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення від 10.05.2024р. впродовж 24 годин після подання такої заяви, відомості за заявою не були внесені до ЄРДР та перевірка за її заявою була проведена в непередбачений нормами КПК України спосіб, результати які викладені у листі від 29.05.2024р. за вихідним № 4647/69-24, який за формою та змістом не відповідає вимогам ч. 3 ст. 110 КПК України та відповідно не є процесуальним документом.

Скаржниця не порушує перед слідчим суддею питання про поновлення строку визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України.

Встановив вказані обставини приходжу до такого висновку.

Частинами 1 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України заявнику надано право на досудовому провадженні оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно п. 3 ч. 2 та ч. 3 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого, дізнавача чи прокурора має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Статтею 113 КПК України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно ч.ч. 1, 3, 5, 7 ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Згідно ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Відповідно ч.ч. 1 та 2 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Ухвала слідчого судді, суду про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Із сукупного аналізу вищезазначених положень КПК України слідує висновок, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд слідчого судді, суду. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом, прокурором, слідчим суддею, судом проміжку часу. До їх числа відносяться: 1) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 2) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження; 3) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 4) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 5) несвоєчасне одержання процесуальних документів (наприклад, несвоєчасне одержання копії постанови слідчого); 6) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Водночас необхідно звернути увагу, що у рішенні від 03.04.2008р. у справі Пономарьов проти України, Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Тобто окрім принципу правової визначеності важливим також є і принцип добросовісності, як загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

При цьому стосовно строків оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 13.01.2017р. роз`яснено, що у судовій практиці проблемним є питання моменту, з якого починається обчислення строку звернення зі скаргою на аналізований вид бездіяльності. Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 214 КПК, згідно з якою внесення відомостей до ЄРДР здійснюється не пізніше 24 годин після подання заяви, а також положення ч. 5 ст. 115 КПК, відповідно до якої при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, десятиденний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг 24-годинного строку для реєстрації відомостей. Наприклад, якщо такий 24-годинний строк завершився о 20 год. 07 жовтня, то перебіг строку оскарження починається з 08 жовтня.

Таким чином строк оскарження бездіяльності слідчого СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 щодо невнесення за заявою скаржника відомостей про вчинені кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочався 12.05.2024р. та закінчився 21.05.2024р., при цьому скаргу була подана до слідчого судді особисто скаржницею через канцелярію Врадіївського районного суду Миколаївської області 04.06.2024р., що підтверджується матеріалами судової справи.

У скарзі скаржниця зазначає, що ОСОБА_2 звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення до поліції 10.05.2024р. та лише 29.05.2024р., за результатом самостійного звернення, дізнався про факт не внесення за її заявою відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також скаржниця стверджує, що строк передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України на оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не пропущено, з огляду на те, що слідчим, іншими службовими особами, уповноваженими на прийняття та реєстрацію звернення ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення від 10.05.2024р. впродовж 24 годин після подання такої заяви, відомості за заявою не були внесені до ЄРДР та перевірка за її заявою була проведена в непередбачений нормами КПК України спосіб, результати які викладені у листі від 29.05.2024р. за вихідним № 4647/69-24, який за формою та змістом не відповідає вимогам ч. 3 ст. 110 КПК України та відповідно не є процесуальним документом.

На підтвердження вказаних обставин до скарги долучено талон-повідомлення єдиного обліку № 914 про прийняття і реєстрацію 10.05.2024р. заяви ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення, який датується 10.05.2024р. та лист тимчасово виконувача обов`язків начальника СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 № 4647/69-24 від 29.05.2024р.

Однак, з огляду на вказані вище норми чинного кримінального процесуального законодавства, вказані твердження скаржниці жодним чином не свідчать про дотримання нею строку, визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України, на оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а навпаки підтверджують, що вказаний строк скаржницею не дотримано.

В той же час скаржницею у скарзі жодним чином не зазначено причини пропуску строку звернення до слідчого судді зі скаргою, обставини, які підтверджують поважність причин пропуску строку, як і не порушено питання про поновлення цього строку.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також те, що у своїй скарзі скаржниця посилається та цитує приписи ст.ст. 214, 303 та 304 КПК України, слід дійти висновку, що скаржниці, яка є адвокаткою, достовірно відомо про реєстрацію заяви ОСОБА_2 10.05.2024р., про обов`язок дізнавача протягом 24 годин після такої реєстрації внести відомості та Єдиного реєстру досудових розслідування, а також момент виникнення у неї права на оскарження бездіяльності дізнавача у разі не внесення таких відомостей, строки такого оскарження та необхідність порушення питання про поновлення цього строку у разі його пропуску. За таких умов скаржниця мала бути більш обачною та більш виважено ставитися до реалізації своїх прав та виконання приписів кримінального процесуального законодавства.

Отже, оскільки скаржницею пропущено строк звернення до слідчого судді зі скаргою та не порушено питання про його поновлення, а відтак, в силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню скаржниці.

Згідно приписів ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст.ст. 117, 303, 304, 370-372 КПК України, -

постановив:

Скаргу представниці потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на бездіяльність тимчасово виконувача обов`язків начальника СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути скаржниці ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1