справа № 619/965/23
провадження № 1-кп/619/23/24
ВИРОК

іменем України

15 лютого 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000677 відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середньотехнічну освіту, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, у військовому званні «солдат», перебуває на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого 08.04.2015 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 23.03.2022 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу за мобілізацією.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №10 від 23.03.2022 військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_11 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України та призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Вимоги ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язують солдата ОСОБА_11 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548- XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІУ, солдат ОСОБА_11 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.04.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 годин 30 хвилин 25 травня 2022 року, строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Однак, солдат ОСОБА_11 під час проходження військової служби за мобілізацією, 07 серпня 2022 року в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та ухилитися від військової служби в умовах воєнного стану, залишив постійне місце дислокації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України в АДРЕСА_3 , для нібито звернення за медичною допомогою до Військово-медичного клінічного центру (шпиталю) розташованому, за адресою: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_11 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, солдат ОСОБА_11 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді - стрілець 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно, ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 07.08.2022 не з`явився у визначений командиром термін до місця несення служби - пункт постійної дислокації 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України у АДРЕСА_3 та до 20.12.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_11 свою вину у вчинені кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що сам пішов до воєнкомату добровольцем. Проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , знаходився на дислокації в АДРЕСА_3 . 7-8 серпня 2022 року він повідомив командира, що в нього болять зуби та він поїде їх лікувати. Крім того частину він залишив по причині розходження думок з керівництвом. Вказав, що знаходився дома, займався дитиною. Був відсутнім до того часу поки йому не зателефонували з ДБР в грудні 2022 року. Вказав, що йому зателефонував слідчий, якому він повідомив, що не відмовлявся воювати та двічі піднімав питання про перевод до іншої частини. З командиром батальону та командиром роти у обвинуваченого були конфлікти. З побратимами конфліктів не було. Вказав, що бажає продовжувати службу в іншому батальоні.

Не зважаючи на не визнання провини обвинуваченим, його провина повністю підтверджується зібраними та дослідженими в ході розгляду справи доказами, а саме:

Витягом з ЄРДР, відповідно до даних якого відомості до реєстру були внесені 07.09.2022 за №0000677, за ч.4 ст.408 КК України.

Повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 від 08.08.2022 №55 на ім?я командира військової частини НОМЕР_2 , про те, що 08.08.2022 стрілець 3 стрілецького відділення І стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_11 самовільно залишив тимчасове місце дислокації військової частини у АДРЕСА_1 та зник у невідомому напрямку без зброї. Про вказану подію 08.08.2022 ТВО командиром 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_13 було складено відповідний рапорт. Самостійні пошуки солдата ОСОБА_14 силами особового складу військової частини не надали результатів. Для перевірки вказаних фактів наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2022 №168 призначено проведення службового розслідування терміном до 17.08.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 від 08.08.2022 №168 про призначення службового розслідування за фактом відсутності військовослужбовця, відповідно до якого наказано провести службове розслідування стосовно стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_11 - під час перевірки наявності особового складу військової частини НОМЕР_1 за фактом відсутності військовослужбовця у розташуванні військової частини в умовах особливого періоду; проведення службового розслідування покласти на заступника командира 1 стрілецької роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_15 .

Актом службового розслідування заступника командира 1 стрілецької роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_15 , відповідно до якого службове розслідування вважати завершеним; вважати встановленим, що військовослужбовець, стрілець 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_11 залишив місце служби без поважних причин понад десять діб та місцезнаходження якого не відомо по теперішній, що є ознакою військового кримінального правопорушення, та повинні бути внесенні відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочатись досудове розслідування; рекомендовано накласти на ОСОБА_11 , солдата військової частини НОМЕР_1 дисциплінарне стягнення - догану відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; про прийняте рішення повідомити стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_11 після встановлення його місця знаходження; про прийняте рішення повідомити командира військової частини НОМЕР_3 , Харківську спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; контроль за виконання вказаного акту покласти на заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , підполковника ОСОБА_16 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 від 29.08.2022 №132, відповідно до якого службове розслудванння вважати завершеним; вважати встановленим фактом, що військовослужбовець, стрілець 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_11 залишив місце служби без поважних причин понад десять діб та місцезнаходження якого не відомо по теперішній, що є ознакою військового кримінального правопорушення, та повинні бути внесенні відповідні відомості до Єдиного реестру досудових розслідувань та розпочатись досудове розслідування; накладено на ОСОБА_11 , солдата військової частини НОМЕР_1 дисциплінарне стягнення: - догана відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; начальнику групи персоналу військової частини НОМЕР_1 відповідно до п.10 телеграми Міністра Оборони України від 25.03.2022 №248/1298 «Щодо врегулювання виплати додаткової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02..2022» та п.5 розділу 16 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого Накаіом Міністра Оборони України | №260 від 07.06.2018 - не включати солдата ОСОБА_11 до наказів про виплату додаткових винагород по постанові Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказу про виплату щомісячної премії; помічнику командира батальйону з фінансово-економічної роботи начальнику служби не проводити нарахування та виплату грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди солдата ОСОБА_11 з 08.08.2022; про прийняте рішення повідомити стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_11 після встановлення його місця знаходження.

Довідкою ТВО командира роти молодшого лейтенанта ОСОБА_17 від 28 серпня 2022 року, згідно якої зброя закріплена за солдатом ІІІ ст. відділення І ст. взводу І стрілецької роти ОСОБА_11 АК-74 № НОМЕР_4 без магазинів до нього та без підсумку до магазинів знаходяться на КСП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » І стрілецької роти.

Листом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 від 03.09.2022 №414, згідно якого направлено на адресу ТУ Державного Бюро Рослідувань, розташованого у місті Полтава доповідь про подію, кримінальне правопорушення, що трапилось (скоєно, вчинено) 08.08.2022 за учасік військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_11 .

Доповіддю про подію, кримінальне правопорушення, що трапилось (скоєно, вчинено), відповідно до якої 7 серпня 2022 року стрілець 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 солдат ОСОБА_11 виїхав на лікування до стоматолога без зброї і після цього до місця розташування 1 роти наступного дня не з?явився. За наведеним фактом у військовій частині було призначено проведення службового розслідування. Самостійні пошуки солдата ОСОБА_11 силами особового складу військової частини, також силами Військової служби правопорядку не дали результатів. Станом на 01.09.2022 тобто протягом 24 днів, солдат ОСОБА_18 до місця несення служби не повернувся, причини зникнення не повідомив. За фактом події було повідомлено командира бригади, у складі якої перебуває військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розташоване у АДРЕСА_5 та Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил. У діях солдата ОСОБА_14 вбачається самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, тривалістю понад десять діб, що є ознакою військового криманільного правопорушення.

Роздруківкою смс-повідомлень.

Рапортом від 10.08.2022 ТВО командира роти ОСОБА_17 , відповідно якого 08.08.2022 при перевірці особового складу І Стрілецької роти виявлено відсутність військовослужбовця солдата ОСОБА_11 , який на телефонний дзвінок не відповідає, інформації про своє місцезнаходження не надав, спроби знайти останнього самостійно результати не дали, зброя солдата знаходиться за місцем дислокації роти.

Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2022 №10, відповідно до якого солдата ОСОБА_11 призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 23 березня 2022 року - стрільцем з стрілецького відділення 1 стралецького взводу 1 стрілецької роти, вважати таким, що з 23 березня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 грн. на місяць, тарифний розряд 4/2, ШПК «солдат», ВОС- 100915А; вступний інструктаж з питань охорони праці пройшов.

Витягом з наказу від 03.09.2022 №92-РС, згідно якого звільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оюорони « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та утримувати в списках НОМЕР_6 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_6 » солдата ОСОБА_11 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_6 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Витягом з наказу командира НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони від 22.09.2022 №99-РС, відповідно до якого звільнено з займаної посади та призупинено військову службу солдата ОСОБА_11 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_6 окремого батальону терит оральної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_6 » з 07.09.2022.

Відомостю від 25.03.2022, відповідно до якої за солдатом ОСОБА_11 закріплено зброю за особовим складом.

Рапортом ст.о/у відділу Територіального управління Державного бюро розслудвань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_19 від 17.12.2022, відповідно до якого в ході виконання доручення слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні №0000677 слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань ОСОБА_20 від 23.11.2022 №285/ВЗ-Х-22 проведено ряд заходів, за результатами яких встановлено актуальні анкетні дані та місцеперебування військовослужбовця ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 .

Листом ТВО заступника командира частини НОМЕР_7 з медичної частини - начальника медичної частини полковника медичної служби ОСОБА_21 від 19.12.2022 №101/619, згідно якого ОСОБА_11 в книгах обліку амбулаторних та стаціонарних хворих Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_7 ) в період з 01.08.2022 по теперішній час (лист від 19.12.2022) не значиться.

Листом медичного директора ТОВ «Екомет» ОСОБА_22 №56/12-22, відповідно до якого ОСОБА_11 протягом серпня 2022 року за медичною допомогою у ТОВ «Екомет» не звертався.

Окрім письмових документів вина обвинуваченого підтверджується показами свідків.

Свідок ОСОБА_15 в судовму засіданні пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_11 він не може охарактеризувати з негативного боку. ОСОБА_11 не казав ніколи про свої проблеми та до нього не звертався. 07 серпня 2022 року ОСОБА_11 звернувся до свого керівника, вказавши, що у нього проблеми з зубами. Було прийнято рішення відправити його до госпіталя у місто Харків. Коли ОСОБА_11 приїхав до госпіталю, він сказав (зі зслів тих хлопців, які були з ним) що у нього є знайомий стоматолог до якого він може звернутися. На що ОСОБА_11 отримав дозвіл продовжити лікування 08 серпня 2022 року. Свідок ОСОБА_15 повідомив, що ОСОБА_11 на наступний день увечері у місті розташування роти вже не було, коли йому намагалися додзвонитися на дзвінки ОСОБА_11 не відповідав.

Свідок ОСОБА_23 в судовму засіданні пояснив, що знає обвинуваченого ОСОБА_11 , познайомився з ним на війні, були у одному взводі. ОСОБА_11 звернувся з проханням до командира ОСОБА_24 , вказавши, що йому необхідно до стоматолога. Оскільки одного відпустити його не могли, та коли медпрацівники їхали у м. Харків, він поїхав з ними. Потім ОСОБА_11 повідомив, що йому потрібно ще раз до стоматолога на наступний день. Потім йому стало відомо зі слів ОСОБА_25 , що ОСОБА_11 подали в СЗЧ.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що разом з ОСОБА_11 він проходив службу у військовій частині. Познайомилися в березні, проте спілкувалися мало. ОСОБА_11 скаржився на те, що у нього болять зуби, після чого його направили у госпіталь, потім він звернувся у приватну клініку. ОСОБА_26 з командиром роти повинні були його забрати, спілкувалися з ОСОБА_11 смс повідомленнями. Вже увечері свідок бачив, що смс надходили на телефон ОСОБА_11 , проте залишалися не прочитаними. Коли на наступний день намагалися дзвонити ОСОБА_11 , він на телефонні дзвінки не відповідав.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12 січня 2024 року у зв`язку з відмовою прокурора від допиту свідків обвинувачення: ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , визнано недоцільним їх допит під час кримінального провадження.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, письмові докази, показання свідків, на предмет їх належності, допустимості суд зазначає наступне.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 ст.93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Захисник обвинуваченого вказав, що ОСОБА_11 не можно вважати військовослужбовцем, тому що він не проходив ВЛК та не приймав присягу, проте до вказаних пояснень захисника суд відноситься критично, оскільки вони спростовується матеріалами справи, а саме наказами та витягами. Між тим захисник вказав, що обвинувачений за проходження служби отримував грошову компенсацію, що протирічить вказаному ним вище.

Так, суд не вважає спроможними доводи захисту щодо відсутності складу злочину за ч.4 ст.408 КК України.

У своїй постанові від 01 грудня 2022 року у справі № 297/2178/21 Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в ході розмежування складів кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 407, 408 КК України, зробив висновок про те, що об`єктом злочину, передбаченого ст.408 КК України, є порядок проходження військової служби. З об`єктивної сторони дезертирство полягає, в тому числі, і у формі самовільного залишення військової частини або місця служби, яке є закінченим злочином з моменту, коли суб`єкт фактично залишив розташування військової частини (місця служби). Фактичний термін відсутності військовослужбовця в місці служби при дезертирстві може не перевищувати навіть і однієї доби, але це має значення лише для призначення покарання. Обов`язковою ознакою дезертирства є мета: військовослужбовець має намір ухилятися від військової служби протягом не трьох діб, місяця, двох місяців тощо, тобто не тимчасово, а ухилитися від військової служби взагалі, назавжди. При цьому військовослужбовець може заявляти про свій намір ухилитися від військової служби взагалі або ухилятися від неї протягом невизначеного часу (наприклад, доки його не затримають).

Для наявності складу дезертирства не має значення, в який момент у особи виник намір ухилитися від служби безпосередньо в момент самовільного залишення частини або вже в період незаконного перебування за її межами.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №10 від 23.03.2022 військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_11 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України та призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Так, про обізнаність з порядком проходження служби ОСОБА_11 свідчить і та обставина, що він напередодні перебував в медичному закладі та на підтвердження правомірності відсутності в межах розташування несення служби не отримував відповідний наказ.

Тобто, будучи обізнаним про порядок отримання відпустки, відповідної заяви чи рапорту на ім`я командира не подавав, наказу на відпустку, проходження лікування не отримував, що фактично свідчить про самовільне залишення місця несення служби.

Посилання обвинуваченого на те, що він не міг вчинити такий злочин, був готовий як в серпні 2022, так і наразі продовжити службу, суд сприймає як намагання ухилитись від відповідальності, враховуючи відсутність обвинуваченого в місці розташування несення служби з 07.08.2022 до 20.12.2022, тобто майже чотири місяці.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_11 , вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.4 ст.408 КК України, а саме, дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, а аткож нез?явлення з тією смою метою на службу, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд, вивчивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 встановив, що він раніше судимий 08.04.2015 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем несення служби характеризувався задовільно.

При призначенні покарання суд, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила правопорушення. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Уилкокс и Херфорд проти Сполученого Королівства» (заяви № № 43759/10 та 43771/12), зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

При цьому, дезертирство відноситься до одного із найбільш небезпечних військових злочинів, скоєння яких призводить до деморалізації духу армії та падіння військової дисципліни. Обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, відповідно до вимог ст. 12 КК України.

У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в України діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно ст.46 Конвенції та ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При призначенні покарання ОСОБА_11 суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, а також дані про особу обвинуваченого. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання зможе виправити останнього та попередити вчинення ним нових злочинів і відповідає принципу індивідуалізації та співмірності.

На думку суду таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Підстав застосування статті 69 КК України, а тим більше статті 75 цього Кодексу, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 судом не встановлено.

Так, звільнення від відбування покарання з випробуванням військовослужбовця за дезертирство не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Ухвалою слідчого судді від 20.12.2022 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що неодноразово продовжувався під час судового провадження, та даний запобіжний захід підлягає продовженню до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 слід рахувати з 05.10.2023, тобто з дати фактичного затримання.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати та речові докази в провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_11 раховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 20.12.2022.

Запобіжний захід ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1