ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/837/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 187 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001334 від 01.09.2021 за частиною 5 статті 27 частиною 4 статті 187 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.04.2024 включно, без визначення розміру застави.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 05.02.2024 про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 , постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становити 242 240 гривень або запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає, що наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не обгрунтована. Обвинувачений не вчиняв жодних дій з метою переховування від органів досудового розслідування чи суду. Протягом всього часу до моменту тримання під вартою, обвинувачений знаходився в м. Харкові, сприяв органу досудового розслідування, оскільки добровільно надав згоду на огляд квартири. Крім того, ОСОБА_8 добровільно прибув до відділу поліції для надання показань, надавав відбитки пальців для проведення експертизи та з`явився на перше судове засідання. Вказане, на переконання захисника, свідчить про те, що ОСОБА_8 не вчиняв інкримінованого йому злочину, у зв`язку із чим причини для переховування відсутні. Зазначає, що потерпілий ОСОБА_12 перетнув кордон України 17.02.2022 і більше не повертався. Місце знаходження іншого потерпілого не встановлено. Таким чином, ризик впливу на потерпілих, свідків, виключений. Безпідставними є посилання на ту обставину, що обвинувачений не має постійного доходу в Україні, оскільки останній приїхав до України на навчання, наразі є студентом Харківського національного автомобільно-дорожнього університету. У вільний від навчання час, займався волонтерською діяльністю, має підробіток. Відсутність офіційного працевлаштування не є підставою для тримання особи під вартою. Захисник вказує, що обвинувачений 11.01.2023 звернувся із заявою до командира військової частини з проханням прийняти його на військову службу. У відповідь на вказану заяву, заступник командира військової частини зазначив, що ОСОБА_8 призначено співбесіду. Оскільки вина ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині не доведена, ризик вчинення нового кримінального правопорушення не існує. Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має міцні соціальні зв`язки, навчається, має посвідку на постійне проживання в Україні, характеризується виключно позитивно. Наведені стороною обвинувачення ризики є загальними та нічим не підтверджені. Звертає увагу, що судом не було розглянуто можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Сторона захисту в своїх запереченнях просила про зміну запобіжного заходу, однак суд взагалі не розглянув це питання. Обвинувачений має можливість внести заставу в розмірі 402 600 гривень. Захисник вказує, що у обвинуваченого та його дружини є житло в м. Харкові, що підтверджується договором оренди квартири, тому до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Обвинувачений вже більше двох років тримається під вартою. Під час попередніх судових засідань суд навіть не надав можливості обвинуваченому висловити свою думку. Крім того, судом не враховано, що потерпілий та його представник раніше не заперечували проти того, аби обвинуваченому обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник зазначає, що тяжкість скоєного кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування того чи іншого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, небезпідставно врахував обставини інкримінованого злочину, дані про особу обвинуваченого, продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які не зменшилися, та дійшов обгрунтованого висновку, що застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд. Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій. Суд апеляційної інстанції враховує зміст та обсяг пред`явленого обвинувачення, обставини вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, до якого причетні, окрім ОСОБА_8 , інші особи, які є громадянами інших країн. Вказане суттєво підвищує суспільну небезпечність вчиненого, у зв`язку з чим є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що не сприятиме дотриманню сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Наявність у обвинуваченого посвідки на постійне проживання в Україні не виключає ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 є громадянином Королівства Марокко.

Суд першої інстанції небезпідставно встановив ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які продовжують існувати, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. В апеляційній скарзі захисник зазначає, що потерпілий та його представник раніше не заперечували проти застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що вирішення судом питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому обумовлюється не лише позицією потерпілої сторони, але врахуванням сукупності інших обставин кримінального провадження та ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, які можуть перешкодити судовому провадженню.

Захисник посилається на те, що обвинувачений 11.01.2023 звернувся із заявою до командира військової частини з проханням прийняти його на військову службу. У відповідь на вказану заяву, заступник командира військової частини зазначив, що ОСОБА_8 призначено співбесіду.

Однак колегія суддів звертає увагу, що порядок скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації визначений положеннями статті 616 КПК України, які не містять такої можливості для осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 187 КК України.

Надана захисником характеристика особи ув`язненого ОСОБА_8 та довідка з Харківського автомобільного-дорожнього університету датовані 2021 роком.

Колегія суддів не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого на даному етапі провадження більш м`якого запобіжного заходу чи визначення розміру застави, про який просить захисник, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованого злочину. Щодо доводів захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про невинуватість його підзахисного суд апеляційної інстанції зазначає, що на даній стадії провадження, переглядаючи в порядку статті 422-1 КПК України ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Оцінку достатності доказів, зібраних стороною обвинувачення, має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо так і в їх сукупності.

Поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування, який добровільно з`явився до відділу поліції для надання показань, прибув на перше судове засідання, надавав відбитки пальців для проведення експертизи, наявність у нього соціальних зв`язків на території України не спростовують висновків суду щодо наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Наведені захисником обставини на даний час не є достатньою гарантією належної процесуальної поведінки обвинуваченого у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Щодо вимог захисника про визначення розміру застави колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції у даному кримінальному провадженні відповідно до положень пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України небезпідставно на даному етапі судового розгляду не визначив розмір застави при продовженні обвинуваченому строку тримання під вартою. Висновки суду щодо невизначення розміру застави, з урахуванням пред`явленого обвинувачення та наявних ризиків, є законними та обґрунтованими, а тому апеляційний суд на даний час не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника щодо застосування такого альтернативного запобіжного заходу. З огляду на фактичні обставини цього провадження, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду кримінального провадження, за яким обвинувачений перебуває під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: