Справа № 369/2287/24
Провадження №1-кс/369/552/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010, порушеного за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010, порушеного за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що встановлено, що 12.07.2020 близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу озера в с. Малютянка Фастівського району Київської області, де в той же час перебував раніше незнайомий їм неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у них раптово виник словесний конфлікт через висловлене ОСОБА_11 зауваження останнім, в результаті якого у ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, цього ж дня близько 22 годин 20 хвилин пішли додому до ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , де повідомили ОСОБА_12 та ОСОБА_6 про свої наміри, на які останні погодилися та взявши з дому дерев`яну биту останні пішли до озера за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, того ж дня, близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_13 , діючи спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшли до останнього та в присутності ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , які спостерігали за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії, в той час, коли ОСОБА_10 , керуючись спільним умислом, завдав потерпілому близько 4 ударів кулаками рук в область лобної ділянки голови.

Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почергово нанесли кожен по одному удару кулаком руки в область потиличної ділянки голови потерпілого ОСОБА_11 .

В подальшому, реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_11 та утримували його, тим самим долаючи його волю до опору, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спостерігали за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії, в той час, коли ОСОБА_10 з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень нанесених способом, що має характер особливого мучення щодо ОСОБА_11 , які виразилися у багаторазовому нанесенні ударів по різним частинам тіла, завдав удари кулаком в область лівого передпліччя та один удар в область задньої поверхні грудної клітки ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_10 , взявши в праву руку, принесену з собою дерев`яну биту, наніс ОСОБА_11 один удар по правій задній частині передпліччя, не менше 3 ударів по лівій та правій задньо-бокових поверхнях грудної клітки, один удар в поперекову область та не менше 3 ударів по задній поверхні правого стегна.

Від отриманих ударів ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав на коліна і почав благати, щоб останні припинили його бити та не вбивали. Однак, ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень потерпілому, тримаючи дерев`яну биту в правій руці наніс нею ОСОБА_11 ще 3 удари по животу з права та 1 удар по задній поверхні грудної клітки в області хребта, після чого неповнолітній ОСОБА_11 впав на землю, втративши свідомість та в подальшому помер.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи ГБ СМЕ МОЗ України №1/23 від 14.08.2023 встановлено: при судово-медичному дослідженні трупа неповнолітнього ОСОБА_11 та гістологічних препаратів були виявлені морфологічні ознаки раптової зупинки серця, ознаки гострої альвеолярної і фокальної емфіземи та ознаки реакції на стрес у вигляді початкового перерозподілу крові у тканині нирки, деліпідизації кори наднирників і вогнищевих дрібних крововиливів в їх мозковому шарі. В той же час не були виявлені ознаки, які б вказували на наявність черепно-мозкової травми, забій серця та травматизацію рефлексогенних зон, що могло б обумовити рефлекторну зупинку серця.

Також, під час проведення даної комісійної судово-медичної експертизи встановлено, що під час подій, які відбувалися 12.07.2020 у неповнолітнього ОСОБА_11 в розумінні такого визначення «тілесного ушкодження», як порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функції, що виникає як наслідок дії психічного зовнішнього ушкоджуючого фактору, виникла (існує прямий причинно-наслідковий зв`язок) гостра реакція на стресову ситуацію з розвитком гострої серцево-легеневої недостатності. Неповнолітній ОСОБА_11 шляхом розвитку гострої реакції на стресову ситуацію, отримав тілесне ушкодження у вигляді гострої серцево-легеневої недостатності, яке призвело до настання його смерті, а отже, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995р. №6, зареєстрованих Міністерством юстиції України 26 липня 1995р. за №255/791, узгоджених з Верховним Судом України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

При судово-медичній експертизі трупа неповнолітнього ОСОБА_11 було виявлено:

- синці - в лобній області по центру та зліва (3); в лобній області справа (1); на волосистій частині потиличної області в нижній її частині зліва та справа (2); в області правого зап`ястка (1); на передній черевній стінці справа в проекції передньої верхньої ості правої клубової кістки (3); на передній поверхні області лівого плечового суглоба (1); на задній поверхні грудної клітки (1); на правій та лівій сідницях (2); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини; на задній поверхні правого передпліччя в середній третині (1); на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині (1); на задній поверхні грудної клітки в верхній третині по ходу хребта (1); на правій задньо-боковій поверхні грудної клітки (1); на лівій задньо-боковій поверхні грудної клітки (1); в поперековій області по центру (1); на задній поверхні правого стегна в верхній та середній третинах (2); на задній поверхні правого стегна в верхній третині (1); на правій боковій поверхні грудної клітки в нижній третині (1); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини;

-садна - на тильній поверхні проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті (1), на задній поверхні лівого плеча в верхній третині (1); садна на фоні синців на внутрішній поверхні правого передпліччя в середній третині (1); на задній поверхні області лівого ліктьового суглоба (1); на задньо-внутрішній поверхні області лівого ліктьового суглоба (5); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини;

-неповний перелом 8-го ребра справа з вогнищевими крововиливами в м`які тканини.

Крім цього, 12.07.2020 близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу озера в с. Малютянка Фастіського району Київської області, де в той же час перебував раніше незнайомий їм неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у них раптово виник словесний конфлікт через висловлене ОСОБА_11 зауваження останнім, в результаті якого у ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел на катування потерпілого ОСОБА_11 , тобто на заподіяння фізичних страждань, шляхом вчинення насильницьких дій, з метою його покарати за вчинені ним дії, а саме за висловлене зауваження.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, цього ж дня близько 22 годин 20 хвилин пішли додому до ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , де повідомили ОСОБА_12 та ОСОБА_6 про свої наміри, на які останні погодилися та взявши з дому дерев`яну биту останні пішли до озера за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, того ж дня, близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_13 діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на катування потерпілого ОСОБА_11 , а саме на умисне заподіяння фізичного страждання, шляхом вчинення насильницьких дій відносно нього з метою покарати його, підійшли до неповнолітнього ОСОБА_11 та в присутності ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , які спостерігали за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії, в той час, коли ОСОБА_10 , керуючись спільним умислом, завдав потерпілому близько 4 ударів кулаками рук в область лобної ділянки голови.

Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почергово нанесли кожен по одному удару кулаком руки в область потиличної ділянки голови потерпілого ОСОБА_11 .

В подальшому, реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_11 та утримували його, тим самим долаючи його волю до опору, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спостерігали за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії, в той час, коли ОСОБА_10 з метою нанесення тілесних ушкоджень нанесених способом, що має характер особливого мучення щодо ОСОБА_11 , які виразилися у багаторазовому нанесенні ударів по різним частинам тіла, завдав удари кулаком в область лівого передпліччя та один удар в область задньої поверхні грудної клітки ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_10 , взявши в праву руку, принесену з собою дерев`яну биту, наніс ОСОБА_11 один удар по правій задній частині передпліччя, не менше 3 ударів по лівій та правій задньо-бокових поверхнях грудної клітки, один удар в поперекову область, та не менше 3 ударів по задній поверхні правого стегна.

Від отриманих ударів ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав на коліна і почав благати, щоб останні припинили його бити та не вбивали.

Однак, ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на заподіяння потерпілому сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання за висловлені потерпілим зауваження, з метою покарати потерпілого, у присутності друзів та знайомих потерпілого, тримаючи дерев`яну биту в правій руці, наніс нею ОСОБА_11 ще 3 удари по животу з права та 1 удар по задній поверхні грудної клітки в області хребта, після чого неповнолітній ОСОБА_11 впав на землю, втративши свідомість та в подальшому помер.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи ГБ СМЕ МОЗ України № 1/23 від 14.08.2023 встановлено, що під час подій, які відбувалися 12.07.2020 у неповнолітнього ОСОБА_11 в розумінні такого визначення «тілесного ушкодження», як порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функції, що виникає як наслідок дії психічного зовнішнього ушкоджуючого фактору, виникла (існує прямий причинно-наслідковий зв`язок) гостра реакція на стресову ситуацію з розвитком гострої серцево-легеневої недостатності. Неповнолітній ОСОБА_11 шляхом розвитку гострої реакції на стресову ситуацію, отримав тілесне ушкодження у вигляді гострої серцево-легеневої недостатності, яке призвело до настання його смерті, а отже, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995р. №6, зареєстрованих Міністерством юстиції України 26 липня 1995р. за №255/791, узгоджених з Верховним Судом України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

При судово-медичній експертизі трупа неповнолітнього ОСОБА_11 було виявлено:

- синці - в лобній області по центру та зліва (3); в лобній області справа (1); на волосистій частині потиличної області в нижній її частині зліва та справа (2); в області правого зап`ястка (1); на передній черевній стінці справа в проекції передньої верхньої ості правої клубової кістки (3); на передній поверхні області лівого плечового суглоба (1); на задній поверхні грудної клітки (1); на правій та лівій сідницях (2); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини; на задній поверхні правого передпліччя в середній третині (1); на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині (1); на задній поверхні грудної клітки в верхній третині по ходу хребта (1); на правій задньо-боковій поверхні грудної клітки (1); на лівій задньо-боковій поверхні грудної клітки (1); в поперековій області по центру (1); на задній поверхні правого стегна в верхній та середній третинах (2); на задній поверхні правого стегна в верхній третині (1); на правій боковій поверхні грудної клітки в нижній третині (1); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини;

-садна - на тильній поверхні проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті (1), на задній поверхні лівого плеча в верхній третині (1); садна на фоні синців на внутрішній поверхні правого передпліччя в середній третині (1); на задній поверхні області лівого ліктьового суглоба (1); на задньо-внутрішній поверхні області лівого ліктьового суглоба (5); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини;

-неповний перелом 8-го ребра справа з вогнищевими крововиливами в м`які тканини.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи КЗ ЛОР Львівське обласне бюро СМЕ №78 від 16.09.2021 термін «страждання» не є медичним терміном, у зв`язку з чим дати категоричну відповідь на запитання членам комісії не надається можливим. Однак, слід зазначити, що удари по тілу тупими предметами з силою, що залишають на тілі тілесні ушкодження (в даному випадку множинні синці та садна з підшкірними гематомами у вигляді крововиливів в місцях їх розташування) супроводжуються значно вираженим відчуттям фізичної болі, психоемоційним стресом, тим більше у такій кількості 33 удари, та призводять до фізичного навантаження та психоемоційного збудження.

21.10.2023 року у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим у кримінальному провадженні за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень.

Таким чином, у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області, громадянин України, одружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий. .

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

15.11.2023 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області до підозрюваного ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання. 07.12.2023 ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду апеляційну скаргу процесуального керівника у кримінальному провадженні керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_14 було задоволено та постановлену нову ухвалу, в якій застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.12.2023 року.

Постановою керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області від 18.12.2023 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 20.01.2024 року включно. Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.12.2023 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено до 18.01.2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.01.2024 року запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 було продовжено до 14.02.2024 включно.

Так, за доручення старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області слідчим у кримінальному провадженні підозрюваного ОСОБА_6 08.01.2024 було повідомлено про завершення досудового розслідування та можливість підозрюваного ОСОБА_6 ознайомитися з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Зазначає, що критерій складності даного кримінального провадження є визначальним. Так, матеріали досудового розслідування даного кримінального провадження, налічують 7 томів, в яких окрім паперових документів містяться й матеріали відеозаписів проведення слідчих дій зі свідками даних кримінальних правопорушень, тобто обсяг матеріалів досудового розслідування є значним.

Крім того, у даному кримінальному провадженні 5 підозрюваних. При цьому підозрюваний ОСОБА_12 перебуває після операційного втручання, а тому знайомитися з матеріалами досудового розслідування йому вкрай важко, що пов`язано з його станом здоров`я та потребує надання більш тривалого часу.

Крім цього сторона захисту в особі адвоката ОСОБА_5 , який захищає інтереси підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 наразі не обмежена в ознайомлені та їх ознайомлення з матеріалами триває. Крім того, ще один захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_15 не розпочала ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Ознайомлення захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_16 також продовжується. В цьому і полягає специфіка проведення такої процесуальної дії, як ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, тому що для ознайомлення великого кола осіб, необхідний значний обсяг часу, задля забезпечення учасників кримінального провадження в особі підозрюваних та захисників підозрюваних, з метою їх подальшого захисту.

Так, строк дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 визначено до 14.02.2024, однак об`єктивно ознайомитися з матеріалами досудового розслідування та скерувати обвинувальний акт до закінчення дії запобіжного заходу, не можливо у зв`язку зі складністю кримінального провадження.

На даний час сукупний строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою становить менше шести місяців, а строк ознайомлення стороною захисту із матеріалами кримінального провадження, відповідно до положень ч. 5 ст. 219 КПК України не включається у загальний строк досудового розслідування, а тому беручи до уваги положення ч. 3 ст. 197 КПК України, сторона обвинувачення доходить висновку про можливість продовження застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, наявні ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дають підстави для продовження дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 на час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та скерування обвинувального акту до суду.

Так, ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що в ході здійснення досудового розслідування не встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце роботи та засоби для існування, а також має на утриманні непрацездатних членів сім`ї та/або неповнолітніх/малолітніх дітей. Тому орган досудового розслідування наразі вважає, що є підстави вважати, що ОСОБА_6 буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки не має таких міцних зв`язків за місцем тимчасового перебування/проживання, які б унеможливили його переховування від органу досудового розслідування та суду. Водночас, стороною обвинувачення не встановлено стримуючих факторів, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя у спосіб неявки в судове засідання. Враховуючи ці обставини і тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_6 може впливати на свідків, іншого підозрюваного, експерта у цьому ж кримінальному провадженні полягає у тому, що всі підозрювані у даному кримінальному провадженні відмовилися від дачі показань, пославшись на ст. 63 Конституції України, але між собою всі підозрювані знайомі та товаришують, а тому ОСОБА_6 може чинити психологічний тиск на інших підозрюваних з метою надання подальших показань, які не відповідають дійсності, бо відповідно до ч. 44 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Крім того, в матеріалах кримінального провадження №0000010 від 26.01.2022 наявні висновки комісійних судово-медичних експертиз, які складалися експертами різних установ, тому для зміни їх можливих показань в суді, якщо такий допит буде в подальшому заявлений під час судового засідання, сторона захисту може чинити тиск на експерта задля зміни його показань щодо роз`яснення висновку.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 на час ознайомлення його з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

З огляду на викладене, сторона обвинувачення вважає, що продовження застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без альтернативи застосування застави, є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисних тяжких кримінальних правопорушень, максимальним покаранням за який є позбавлення волі строком до 10 років, у зв`язку з чим, на думку сторони обвинувачення, існує ймовірний ризик, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних та експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, слідча просила продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі арештному домі «Київський слідчий ізолятор» до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 28.02.2024 включно, без альтернативи застосування застави.

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримали, просили суд продовжити строк тримання під вартою.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 заперечували щодо клопотання слідчого та просили відмовити в його задоволенні.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, додані до нього документи, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.

ВП 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010, порушеного за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

21.10.2023 року у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим у кримінальному провадженні за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень.

15.11.2023 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області до підозрюваного ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання. 07.12.2023 ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду апеляційну скаргу процесуального керівника у кримінальному провадженні керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_14 було задоволено та постановлену нову ухвалу, в якій застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.01.2024 року запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 було продовжено до 14.02.2024 включно.

За дорученням старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області слідчим у кримінальному провадженні підозрюваного ОСОБА_6 08.01.2024 було повідомлено про завершення досудового розслідування та можливість підозрюваного ОСОБА_6 ознайомитися з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В даному випадку, ОСОБА_6 підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України КК України, які відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжкими злочинами, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років років.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим посилання слідчого та прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні;

Оцінюючи вищезазначені ризики з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне, що підозрюваний не одружений, малолітніх дітей на утриманні немає, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 може впливати на потерпілих та свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, даний ризик є обґрунтованим тим, що підозрюваний розуміючи тяжкість скоєного ним злочину та невідворотність покарання може своїми діями намагатися впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою надання неправдивих показів.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Відповідно до статті 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою:

1. Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

3. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

4. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

5. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Тому суд у разі задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим в п. 1 ст. 5 цієї конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 у справі «Соловей і Зозуля проти України»).

Слідчим суддею під час судового розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу, відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України встановлено, що ризики, які виправдовують обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 не зменшились. Тобто підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України, враховуючи, що 08.01.2024 було повідомлено про завершення досудового розслідування та матеріали досудового розслідування даного кримінального провадження, налічують 7 томів, що потребує тривалого часу для ознайомлення, то слідчий суддя приходить до висновку щодо об`єктивної неможливості завершення досудового розслідування за час дії попередньої ухвали про тримання під вартою та щодо необхідності продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

За таких обставин клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про можливість застосування застави відносно підозрюваного, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а також встановлені під час розгляду клопотання обставини події, щодо вчинення якої ОСОБА_6 повідомлено про підозру, тому слідчий суддя приходить до переконання про можливість незастосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави у даному конкретному випадку.

Керуючись ст.ст.40, 131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 197, 206, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області, громадянину України, одруженому, офіційно не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимому, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 28.02.2024, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 16.02.2024 року о 12:00 год.

Слідчий суддя Наталія ПІНКЕВИЧ