461/3124/19
1-кс/465/475/24
У Х В А Л А

Іменем України

11.03.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву судді Франківського районного судді м. Львова ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду справи №461/3124/19 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України, та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0003189 від 20.08.2014 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України, та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (справа №461/3124/19).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2020 року вказану справу передано для розгляду судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 .

07.03.2024 року головуючим суддею ОСОБА_5 подано заяву про самовідвід від розгляду справи №461/3124/19, яка мотивована тим, що 06.03.2024 року потерпілим ОСОБА_4 подано заяву про відвід судді, який також заявляв у судовому засіданні про те, що звернувся зі скаргами на дії судді ОСОБА_5 до різних інстанцій. А тому, з метою виключення сумнівів в неупередженості судді, який розглядає справу, головуючий суддя вважав за необхідне звернутися із заявою про самовідвід.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 щодо задоволення самовідводу судді заперечила, не надавши обґрунтування своїй позиції з цього питання.

Потерпілий ОСОБА_4 просив заяву судді задоволити та відвести суддю Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 від розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.186, ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України та ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України. При цьому, послався на те, що ним подавалася заява про відвід вказаного судді з підстав, зокрема, тяганини у розгляді справи, ненадання можливості встановити у залі суду невеличкий прапор України, невиконання судом процесуального обов`язку щодо перевірки осіб учасників процесу, безпідставного відкладення судових засідань, недолучення до матеріалів справи матеріалів кримінального провадження, втрати окремих документів зі справи, відсутності на дошці оголошень інформації про розгляд справи, відведення головуючим на судові засідання критично малого часу тощо. Потерпілий наголосив, що ці ж підстави є актуальними й на даний час, тому, на його переконання, суддя ОСОБА_5 не може забезпечити об`єктивний розгляд справи.

Інші учасники процесу в судове засідання по розгляду заяви судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 про самовідвід не прибули, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи. За наведених обставин їх неявка відповідно до положень ст.81 КПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши позиції обвинуваченої та потерпілого, вивчивши матеріали заяви і судової справи, суддя встановив наступне.

У провадженні судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 з 20.02.2020 року перебуває кримінальне провадження №0003189 від 20.08.2014 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України, та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (справа №461/3124/19).

Головуючим суддею ОСОБА_5 у вказаній справі 07.03.2024 року подано заяву про самовідвід з метою виключення будь-яких сумнівів в його неупередженості, яка мотивована, зокрема, поданням потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 скарг на його дії до різних інстанцій.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід; за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. За змістом ч.2 ст.75 КПК України у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Крім цього, положеннями ст.76 КПК України передбачено випадки, за яких не допускається повторна участь судді у кримінальному провадженні. Так, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Також суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Крім цього, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. У свою чергу, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Таким чином, процесуальний закон визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу або самовідводу.

Однак, як встановлено під час розгляду заяви судді ОСОБА_5 про самовідвід, така не містить обґрунтованих посилань на обставини, визначені у ст.ст.75, 76 КПК України.

При цьому, суддя враховує, що відповідно до ч.5 ст. 80 КПК України відвід (за аналогією і самовідвід) повинен бути вмотивованим. Тобто, обставини, які були покладені в основу заяви про самовідвід, повинні бути доведеними. Така заява має містити відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу (самовідводу). Для встановлення наявності ознак упередженості мають бути викладені такі доводи, які обґрунтовано підтвердять сумнів в неупередженості судді, яким заявлено самовідвід, вкажуть на наявність суб`єктивного або об`єктивного критерію.

Так, у справі Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» Європейським судом з прав людини зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі чи навпаки. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Стосовно об`єктивного критерію безсторонності у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07) Європейський суд з прав людини констатував, що об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною.

Попри це, заявлений суддею Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 самовідвід не містить належних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу вказаного судді, що передбачені ст.ст.75, 76 КПК України, натомість доводи поданої суддею заяви про самовідвід зводяться лише до констатації того факту, що потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні при розгляді справи заявив про звертання зі скаргами на дії головуючого судді у різні інстанції.

З цього приводу суддя звертає увагу заявника на те, що в самій же заяві про самовідвід суддя констатував, що із відводом, заявленим йому потерпілим ОСОБА_4 , який заявив про подання скарг на суддю, він категорично не погоджується і вважає такий необґрунтованим та безпідставним.

За таких обставин самим же суддею заявлено про його суб`єктивне несприйняття доводів потерпілого про упередженість і необ`єктивність головуючого у справі. Відповідно, суддя вважає себе суб`єктивно вільним від будь-яких застережень про його неупередженість, не вбачаючи при цьому перешкод суб`єктивного характеру для неупередженого та об`єктивного розгляду справи.

З точки зору об`єктивного критерію, то аргументам потерпілого ОСОБА_4 , покладеним в основу заявленого ним відводу судді ОСОБА_5 , надана оцінка в ухвалі Франківського районного суду м. Львова від 07.03.2024 року (справа №461/3124/19, провадження №1-кс/465/465/24), якою у задоволенні вказаної заяви відмовлено. Дана ухвала набрала законної сили. Відповідно, давати іншу оцінку тим же аргументам потерпілого при розгляді заяви судді про самовідвід правових підстав немає.

Таким чином, заявлений суддею Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 самовідвід не містить належних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені ст.75 КПК України, а зводиться до припущень судді про ймовірність виникнення в сторонніх спостерігачів сумнівів в його неупередженості та об`єктивності лише на підставі подачі скарг потерпілим на його дії як головуючого судді, про що потерпілим заявлялося в судовому засіданні.

Такі оцінки та припущення не можуть слугувати самостійною і достатньою підставою для самовідводу судді. Тому, за відсутності дійсних доказів упередженості судді заявлений таким суддею самовідвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 75, 80, 81, 369-372КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні заяви судді Франківського районного судді м. Львова ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду справи №461/3124/19 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України, та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1