Справа № 756/2447/24
Номер провадження № 1-кс/756/547/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 22.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000549, про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

24.02.2024 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 22.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000549, про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Дане клопотання погоджено прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 ..

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 22.02.2024, приблизно о 16 год. 10 хв., ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння на стадіоні біля Спеціалізованої школи №216 Оболонського району м. Києва, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_4 побачив на стадіоні раніше йому незнайомого малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого був при собі футбольний м`яч синьо-білого кольору та в цей час, у ОСОБА_4 раптово виник умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 підбіг до футбольного м`яча синьо-білого кольору, який лежав на полі стадіону, неподалік від малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ногою вибив належний останньому футбольний м`яч синьо-білого кольору, вартістю 600 гривень 00 копійок, за територію стадіону. Після чого, ОСОБА_4 підбіг до м`яча, взяв його руками та заховав до своєї спортивної сумки чорного кольору. У подальшому, ОСОБА_4 з відкрито викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_4 спричинив малолітньому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 600 грн. 00 коп.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.02.2024, приблизно о 16 год. 22 хв., ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння на території стадіону, що біля Спеціалізованої школи №216 Оболонського району м. Києва, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Знаходячись за вказаною адресою ОСОБА_4 побачив раніше незнайомих йому малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які йшли по алеї вздовж вказаного стадіону та почав висловлювалися в їхню сторону нецензурною лайкою, нащо останні не реагували та продовжували свій рух.

Продовжуючи свої протиправні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вибіг з вказаного стадіону через отвір в паркані, наздогнавши малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раптово наніс удар останній по спині ногою, внаслідок чого, ОСОБА_8 впала на коліно, опираючись на паркан, при цьому купюра номіналом 20 гривень, яка була в її руці випала на землю. У цей час, у ОСОБА_4 раптово виник умисел спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій умисел, в той же час, того ж дня, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 підняв з землі грошові кошти у сумі 20 гривень, які належать ОСОБА_8 , залишивши їх при собі. Після, чого, ОСОБА_4 з відкрито викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_4 спричинив малолітній ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 20 грн. 00 коп.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на малолітніх потерпілих, їх законних представників та свідків у даному кримінальному провадженні, а також може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, може вчинити тотожні кримінальні правопорушення.

У зв`язку з чим у клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміром застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та доводи, що його обґрунтовують, при цьому не заперечувала щодо відомостей, які наведені захисником та підозрюваним, які характеризують особистість підозрюваного.

Крім того, на виконання вимог ст. 194 КПК України, в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваному ОСОБА_4 , прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, на думку прокурора, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, може навмисно переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому суду з метою уникнення відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконного впливати на малолітніх потерпілих, їх законних представників та свідків, більшість яких є також неповнолітніми особами, у кримінальному провадженню, на теперішній час є актуальним з огляду на те, що малолітні потерпілі та неповнолітні свідки є безпосередніми очевидцями та свідками вчинення даних кримінальних правопорушень. Крім того, підозрюваному відомо місце проживання потерпілих та свідків, їх контактні дані. Потерпілими є малолітні особи відносно яких підозрюваним вчинялися кримінальні правопорушення проти власності. Малолітні потерпілі та неповнолітні свідки є більш психологічно вразливими та психологічно залежними, ніж звичайні повнолітні громадяни..

Про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що враховуючи мету, спосіб та обстановку вчинення даних кримінальних правопорушень, особу підозрюваного та враховуючи винятковий характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень у яких він підозрюється, підозрюваний ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 може вчинити тотожні кримінальні правопорушення, за аналогічних обставин, оскільки що на даний час у провадженні СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження за № 0000097 від 14.01.2024 за підозрою ОСОБА_4 за ч.4 ст.186 КК України. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.01.2024 підозрюваному ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_3 , строком на два місяці, в межах строків досудового розслідування кримінального провадження за № 0000097 від 14.01.2024, до 14.03.2024 включно. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.02.2024 підозрюваному ОСОБА_4 змінено визначене ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.01.2024 місце відбування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з адреси: АДРЕСА_3 на адресу за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , зі збереженням усіх раніше обраних обмежень.

Підозрюваний ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, а продовжує свою злочинну діяльність, перебуваючи на цілодобовому домашньому арешті вчинив інші кримінальні правопорушення аналогічного характеру та це дає підстави вважати, що є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може навмисно переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому суду з метою уникнення відповідальності.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки не вчиняв злочин, про який йдеться в клопотанні, та просив застосувати інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 огли у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання слідчого, просив у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що наведені прокурором ризики не є обґрунтованими, повідомлена підозра не обґрунтована, просив застосувати інший більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт з огляду на фізичний стан здоров`я підозрюваного.

Вислухавши клопотання прокурора, думку захисника та підозрюваного, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Оболонського УП ГУНП в місті Києві перебуває кримінального провадження, внесеного 22.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000549, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

22.02.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, 23.02.2024 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у рамках зазначеного кримінального провадження.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано такі докази:

- Протокол затримання ОСОБА_4 від 22.02.2024, як особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення;

- Речові докази вилученими у ході слідчої дії та особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , у порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, а саме: м`яч синьо-білого кольору та купюра номіналом 20 гривень;

- Протокол огляду речей від 22.02.2024;

- Покази свідка ОСОБА_10 від 22.02.2024;

- Покази свідка ОСОБА_11 від 22.02.2024;

- Показасвідка ОСОБА_12 від 22.02.2024;

- Показа свідка ОСОБА_13 від 22.02.2024;

- Показа свідка ОСОБА_14 від 22.02.2024;

- Показа неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 від 23.02.2024;

- Показа неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 23.02.2024;

- Протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_14 від 22.02.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Суд ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд ураховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, суд дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 в інкримінованому злочині, тобто можливості того, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України -відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як видно з пояснень прокурора в судовому засіданні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 , 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, а саме можливість ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на малолітніх потерпілих, їх законних представників та свідків у даному кримінальному провадженні, а також може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, може вчинити тотожні кримінальні правопорушення.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, обставини, які суд уважає доведеними в якості обґрунтованості підозри, беручи до уваги пояснення підозрюваного, захисника, а також особистість ОСОБА_4 , суд погоджується з тим, що на даний час наявним є ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме, приймає до уваги, що на даний час у провадженні СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження за № 0000097 від 14.01.2024 за підозрою ОСОБА_4 за ч.4 ст.186 КК України. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.01.2024 підозрюваному ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на цілодобовому домашньому арешті вчинив інші кримінальні правопорушення аналогічного характеру що дає підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд також погоджується із наявністю ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може незаконного впливати на малолітніх потерпілих, оскільки малолітні потерпілі та неповнолітні особи є більш психологічно вразливими та психологічно залежними, ніж звичайні повнолітні громадяни..

Однак, суд не погоджується з існуванням ризиків передбачених пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування чи суду, прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, указані обставини суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Але ж тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком. Бо суд зауважує, що в розумінні рішень ЕСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інших мотивувань прокурором в обґрунтування цього ризику наведено не було.

В обґрунтування ризиків передбачених п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, також не наведено достатніх відомостей, які би свідчили про наявність такого ризику.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені, на думку суду, обставини свідчать у судовому засіданні прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачених п. 2, 3 тобто існування ризиків та наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу як - тримання під вартою (п. 3,5, ч. 1 ст. 177 КПК України), який є винятковим запобіжним заходом, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків.

Установлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 лише такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою є, наразі, необхідним для запобігання встановленому у судовому засіданні ризику, як встановлено і неможливість застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу. А отже, у відношенні ОСОБА_4 підлягає застосуванню запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 22.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000549, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2024 року для працездатних осіб складає 3024 гривень.

За таких обставин, враховуючи майновий стан підозрюваного та встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 200 грн., яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

При цьому, судом також перевірено, що підозрюваному ОСОБА_4 23.02.2024 було відповідно до вимог ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що свідчить про відсутність порушень прав ОСОБА_4 .. Судом також перевірено, що підозрюваного ОСОБА_4 22.02.2024 затримали в порядку ст. 206-209 КПК України, а під час розгляду клопотання не було встановлено порушень прав підозрюваного, чи можливих застосувань незаконних засобів чи впливу при затриманні, або в процесі доставки до слідчого судді.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 206, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 22.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000549, про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з моменту затримання - 22.02.2024.

Установити ОСОБА_4 заставу в розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 200 (сто п`ятдесят одна двісті) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (одержувач - ТУ ДСА України в м. Києві, ЄДРПОУ - 26268059, банк одержувача - Держказначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, рахунок UA1012089, призначення платежу: застава № ухвали суду, П.І.Б. платника застави. ЄДРПОУ суду - 02896785).

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд в залежності від стадії кримінального провадження.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 зобов`язання з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження, а також обов`язки строком на 60 днів з моменту звільнення:

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого або суду відповідно до стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд відповідно до стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання, роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

У разі невиконання перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а останнім днем строку дії ухвали є 21.04.2024.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1