cправа № 570/1362/24
провадження № 1-кс/570/201/2024
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю слідчого ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

його захисників адвокатів ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри,10) клопотання слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000161 відносно підозрюваного ОСОБА_4 ,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

зважаючи на ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий у поданому 27 березня 2024 року клопотанні просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з клопотанням, ОСОБА_4 , порушуючи порядок, встановлений ст.6,7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим слідством обставин, незаконно придбав та зберігав при собі з метою збуту до моменту проведення контролю за вчиненням злочину психотропну речовину «метамфетамін» та особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», обіг якої заборонений, які 12 березня 2024 року близько 16 год. 24 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 , під час проведення оперативної закупівлі незаконно збув ОСОБА_10 (анкетні дані змінені) за 1 600 грн. у формі порошкоподібної речовини оранжевого кольору в прозорому поліетиленовому сліп-пакеті, яка згідно висновку експерта містить психотропну речовину амфетамін масою 0,1641 г, та особливо небезпечну психотропну речовину PVP масою 0,0976 г.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , порушуючи аналогічний порядок, 26 березня 2024 року близько 13 год. 31 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 , під час проведення оперативної закупівлі незаконно збув ОСОБА_10 (анкетні дані змінені) за 1 500 грн. метамфетамін у формі порошкоподібної речовини біло-коричневого кольору в прозорому поліетиленовому сліп-пакеті.

05 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості №0000161 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

26 березня 2024 року о 13.31 год. ОСОБА_4 затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України в порядку ст.208 КПК України.

27 березня 2024 року він повідомлений про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

27 березня 2024 року о 12 год. 21 хв. отримав клопотання про обрання запобіжного заходу.

Відмова від захисника адвоката ОСОБА_5 прийнята судом.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання повністю і по аналогічних мотивах та пояснили суду про обставини, вказані у ньому.

Підозрюваний та захисник заперечують проти клопотання та просять обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту по місцю проживання з носінням електронного засобу контролю. При цьому власну позицію мотивують тим, що в клопотанні відсутні достатні дані, які б свідчили про необхідність застосування запобіжного заходу лише у виді тримання під вартою, враховуючи його молодий вік, вперше притягнення до відповідальності, смерть матері, коли підозрюваному було лише 12 років, при тому, що батько відмовився від нього ще в дитинстві, його щире каяття у вчиненному.

Заслухавши їх думку, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вважаючи їх достатніми для ухвалення рішення, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу. Ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов`язує слідчого суддю встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обгрунтованої підозри у вчинення кримінального правопорушення грунтується на зібраних під час досудового слідства доказах, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні злочину: протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 05 березня 2024 року та протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 27 березня 2024 року, протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 13 березня 2024 року, висновок експерта № CЕ-19/118-24/3103-НЗПРАП від 14 березня 2024 року, протокол огляду покупця та вручення йому грошових коштів від 26 березня 2024 року, протокол огляду грошових коштів від 26 березня 2024 року, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26 березня 2024 року, протокол вилучення від 26 березня 2024 року, протокол огляду місця події від 26 березня 2024 року, протокол проведення допиту свідка ОСОБА_11 .

Вивченням особи підозрюваного суд встановив, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи, що його протиправну діяльність викрито, розуміючи реальність покарання за вчинений тяжкий злочин, санкція якого безальтернативно передбачає позбавлення волі, може вжити заходів, щоб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Оскільки на даному етапі досудового розслідування не встановлено, зокрема походження психотропних речовин, можливих співучасників вчинення злочину, які фактично можуть бути відомі лише ОСОБА_4 , існують вагомі підстави вважати, що підозрюваний може знищити речові докази та інші сліди вчинення злочину, що підтверджують його вину. Оскільки свідками вчинення даного злочину є особи, які йому відомі, він може незаконно на них впливати, чинити фізичний, психологічний тиск заради їхньої відмови чи зміни від наданих показів. ОСОБА_4 заробляє кошти злочинним способом, офіційно не працевлаштований, що свідчить про те, що він може продовжувати свою злочинну діяльність.

Відповідно до п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Законним та обґрунтованим вважається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

При розгляді даного клопотання з`ясовано, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення. Враховуючи дані про його особу та відсутність стримуючих факторів, а також тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, перевіривши наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, вважаю, що ця особа за певних умов може порушити свої процесуальні обов`язки. Зазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу у застосуванні відносно даної особи запобіжного заходу.

Разом з тим, вважаю, що сторона обвинувачення не довела, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначених у ст.177 КПК України.

Таким чином, клопотання, що надійшло до суду, не в повній мірі відповідає вимогам КПК України, тому у його задоволенні необхідно відмовити, разом з тим, необхідно вирішити питання запобіжного заходу.

Враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, зокрема його молодий вік, фактичне сирітство протягом останнх років, репутацію, а також тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання виннуватим у кримінальному правопорушенні, з врахуванням обставин кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, який відповідає тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та є необхідним для того, щоб забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, як визначено ч.ч.4, 5 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Суд зауважує, що згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» домашній арешт, з урахуванням його ступеня та інтенсивності, вважається позбавленням волі за змістом статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

ґПроцесуальний закон встановлює вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. До цього переліку, зокрема, віднесені відповідні ухвали слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Виходячи із системного аналізу положень ст.309 КПК та враховуючи вимоги ст.181 КПК, вважаю, що поняття «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, а й випадки зміни запобіжного заходу, коли суд обирає інший захід.

Таким чином, слідчий суддя, постановивши ухвалу, фактично застосував запобіжний захід у виді домашнього арешту, тому така ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст.176, 177, 181, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

відмовити у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, проживаючого по АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту до 25 травня 2024 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) цілодобово не залишати місце свого постійного проживання по АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1