Номер провадження: 11-кп/813/804/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2023 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Кілія Одеської області, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 31.01.2019 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ст.ст.70, 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, 12.06.2019 року звільнений з місць позбавлення волі;

- 14.04.2020 року Київським районним судом м.Одеси за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 27.06.2023 року звільнений з місць позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2023 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 чт. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Також оскаржуваним вироком вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше судимий, маючий не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності при наступних обставинах.

Так, 01 серпня 2023 року приблизно о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_7 проходив по АДРЕСА_3 , у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходиться у вказаному будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , 01 серпня 2023 року приблизно о 10 годині 50 хвилин, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами), строком на 30 діб, строк дії якого продовжено і який діє на теперішній час, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, підійшов до паркану яким був огороджений одноповерховий будинок АДРЕСА_3 та переліз через нього.

Далі, маючи намір довести свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, ОСОБА_7 обійшов прибудинкову територію, підійшов до одного з вікон, та в подальшому шляхом пошкодження вказаного вікна, проник до приміщення вказаного будинку.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на крадіжку майна, ОСОБА_7 обійшов кімнати будинку в пошуках грошових коштів та цінних речей, де в одній з кімнат побачив речі, а саме: намисто з перлин у кількості 4 шт., загальною вартістю 600 гривень та грошові кошти в сумі 33 000 гривень, що належали ОСОБА_9 , які визначив об`єктом свого злочинного посягання.

В подальшому ОСОБА_7 намисто з перлин у кількості 4 шт., загальною вартістю 600 гривень та грошові кошти в сумі 33 000 гривень таємно викрав, з місця скоєного ним кримінального правопорушення зник в невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_9 , майнову шкоду на загальну суму 33 600 гривень.

Крім цього, 19 серпня 2023 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_7 проходив по АДРЕСА_4 , у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходиться у вказаному будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , 19 серпня 2023 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами), строком на 30 діб, строк дії якого продовжено і який діє на теперішній час, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, підійшов до паркану яким був огороджений одноповерховий будинок АДРЕСА_4 та переліз через нього.

Далі, маючи намір довести свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, до кінця, ОСОБА_7 обійшов прибудинкову територію, підійшов до одного з вікон, та в подальшому шляхом пошкодження вказаного вікна, проник до приміщення вказаного будинку.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на крадіжку майна, ОСОБА_7 обійшов кімнати будинку в пошуках цінних речей, де в одній з кімнат побачив речі, а саме: золотий ланцюжок якірного плетіння вартістю 8 000 гривень, золотий кулон прямокутної форми, вартістю 2 500 гривень, золотий ланцюжок вартістю 1 100 гривень, золоту брошку у формі метелика з рубіном, вартістю 15 000 гривень, золоту каблучку вартістю 1 500 гривень, золоту каблучку, вартістю 3 000 гривень, золоту сережку у вигляді пелюстки, вартістю 6 000 гривень, золоті сережки з рубіном, вартістю 4000 гривень, золотий ланцюжок якірного плетіння, вартістю 8 000 гривень, що належали ОСОБА_10 , та визначив їх об`єктом свого злочинного посягання.

В подальшому, ОСОБА_7 , золотий ланцюжок якірного плетіння вартістю 8000 гривень, золотий кулон прямокутної форми, вартістю 2 500 гривень, золотий ланцюжок вартістю 1 100 гривень, золоту брошку у формі метелика з рубіном, вартістю 15 000 гривень, золоту каблучку вартістю 1 500 гривень, золоту каблучку, вартістю 3 000 гривень, золоту сережку у вигляді пелюстки, вартістю 6 000 гривень, золоті сережки з рубіном, вартістю 4 000 гривень, золотий ланцюжок якірного плетіння, вартістю 8 000 гривень, таємно викрав, з місця скоєного ним кримінального правопорушення зник в невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_10 , майнову шкоду на загальну суму 49 100 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікацію дій зазначає, що вважає вирок у частині призначеного покарання є вкрай суворим для нього з урахуванням усіх обставин справи, його особистості, а також наявності пом`якшуючих обставин, просить застосувати до нього дію ст. 69 та 75 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що він щиро розкаявся, жалкує про скоєне, співпрацював зі слідством.

Крім того зазначає, що у нього є матір похилого віку, яка втратила єдиного годувальника.

Позиції учасників судового провадження

Потерпілі, в судове засідання апеляційного суду, будучи повідомленими не з`явились, заяв чи клопотань на адресу суду не направляли, а тому розгляд апеляційної скарги обвинуваченого провадиться без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з журналу судового засідання та мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, обвинувачений повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, внаслідок чого, суд, за погодженням зі сторонами кримінального провадження, у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів.

При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, сторони у кримінальному провадженні не оспорюють фактичні обставини справи, тому суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом 1-ої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та відомості про особу обвинуваченого, який скоїв кримінальне правопорушення маючи непогашену в установленому порядку судимість, не працевлаштований, має середню освіту, неодружений, осіб на утриманні не має, на наркологічному та психіатричному обліку у лікарів не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав: фактичне визнання вини та усвідомлення протиправності своїх дій.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом 1-ої інстанції визнано: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Враховуючи вимоги ст.69 КК України, беручи до уваги, що судом встановлені обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, а саме щире каяття зі сторони обвинуваченого, не встановлено інших обставин, які пом`якшують покарання, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого дії ст.69 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Що стосується посилання обвинуваченого ОСОБА_7 відносно того, що він активно сприяв розкриттю злочину, апеляційний суд зауважує наступне.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання добровільної допомоги органам досудового розслідування будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам невідомих їм обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття співучасників, надання допомоги в їх затриманні, добровільна видача знарядь та засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом або ж допомога у розшуку цього майна.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з практикою суду касаційної інстанції, яка відображена у постанові колегії Другої судової палати ККС ВС від 06.09.2022 у справі №397/92/15-к).

Натомість з матеріалів провадження не вбачається, у чому виразилося активне сприяння ОСОБА_7 у розкритті злочину. Більш того, стороною обвинувачення та судом 1-ої інстанції зазначена обставина не була визнана, як обставина, що пом`якшує покарання.

За таких обставин, апеляційний суд враховує фактичні обставини вчиненого злочину, який є умисним, вчинений в умовах воєнного стану, відомості про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим приходить до висновку про те, що призначене судом 1-ої інстанції мінімальне покарання є обґрунтованим та необхідним для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів,

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилаються в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі пом`якшуючі покарання обставини, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до припису п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни вироку в частині призначення покарання немає, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі та відсутні підстави для його зміни.

Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2023 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4