Справа№ 953/4939/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань по кримінальному провадженні

№ 0000414 від 05 березня 2024 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Циркуни, Харківського району, Харківської області, українець, громадянин України, із середньою освітою, розлучений, офіційно не працює, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 вчинив привласнення і розтрату чужого майна, яке було йому ввірене, вчинене в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, з 01.10.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працював на підставі цивільно-правового договору №1476 від 01.10.2023 року, укладеного з ПАТ «Трест Житлобуд-1», за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 43, та відповідно до п.4.3. договору він зобов`язаний вживати всіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідати за втрату або пошкодження цього майна, де йому було передано перфоратор ТМ «Bosch» модель «Professional GBH 2-26 DRE», зеленого кольору, на відповідальне зберігання без права ним розпоряджатись.

Не пізніше 01.12.2023 точний час та дату в ході досудового розслідування встановити не вдалося можливим, ОСОБА_3 , прийшов на місце роботи до ПАТ «Трест Житлобуд-1» за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 43, де працює на підставі укладеного цивільно-правового договору про працевлаштування № 1476 від 01.10.2023. Того ж дня у ОСОБА_3 виник умисел на привласнення та розтрату чужого майна, яке було ввірене йому представником ПАТ «Трест Житлобуд-1».

Діючи з прямим умислом, направленим на привласнення і подальшу розтрату ввіреного йому майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчиненого ним діянням передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди потерпілому і бажаючи їх настання ОСОБА_3 з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_5 №64/2022 від 24.02.2022, який продовжено по теперішній час, точний час встановити не вдалося, діючи з метою розтрати ввіреного йому майна, а саме перфоратору ТМ «Bosch» модель Professional GBH-2-26 DRE» уклав договір фінансового кредиту з ПТ «Ломбард «Кеш бокс» та компанія «Скортекс» і «Полтаваінвестпром» за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 46, таким чином, привласнив і розтратив чуже ввірене йому майно, вартість згідно висновку судово товарознавчої експертизи №2217 від 19.03.2024 становить - 3743, 40 грн.

Таким чином ОСОБА_3 своїми протиправними діями спричинив ПАТ «Трест Житлобуд-1» матеріальну шкоду на суму 3743, 40 грн.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 , передбачена ч. 4 ст. 191 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочину встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно. Свої дії піддав критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного. Просив допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки йому цілком зрозуміло детально роз`яснене висунуте обвинувачення, він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх немає ніякої необхідності.

Представник потерпілого в особі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ПАТ «Трест Житлобуд-1», в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду належним чином, подав до суду заяву і просив кримінальне провадження розглядати без його участі, призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Претензій матеріального та морального характеру не має.

З`ясувавши думку учасників процесу, які, кожен окремо, не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_3 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 191 КК України, як привласнення і розтрата чужого майна, яке було йому ввірене, вчинене в умовах воєнного стану.

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 191 Закону України про кримінальну відповідальність.

Під привласненням розуміється незаконне безоплатне утримання майна, ввіреного винному. Утримання як спосіб привласнення полягає у невиконанні вимог повернути майно у певний строк і встановленні володіння ним як власним. Невиконання вимоги про повернення майна у зазначений час (при наявності мети привласнення) свідчить про закінчений злочин.

Під розстратою слід розуміти незаконне безоплатне відчуження, використання, витрачення майна, яке було ввірене винному.

Так, в даному випадку, розтрата слідує за привласненням, і є наступним після привласнення етапом злочину.

Кваліфікуючою ознакою є вчинення цього діянняв умовах воєнного стану.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який продовжено по теперішній час.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, раніше не судимий, підлягає покаранню за вчинення тяжкого злочину, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення ОСОБА_3 до скоєного, відсутність претензій матеріального характеру з боку потерпілої юридичної особи, впливу призначеного покарання на виправлення обвинуваченого, з метою захисту прав і законних інтересів особистості, суспільства і держави, з урахуванням вимог справедливості і цілей правосуддя, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю в межах санкції ч.4 ст. 191 КК України, однак умовно із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_3 , від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі.

Іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Мотиви ухвалення інших рішень

Строк дії запобіжного заходу, застосованого 10.04.2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова до ОСОБА_3 , у виді домашнього арешту сплив 02.06.2024 року.

Клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи № 2217 від 19.03.2024 року, відповідно акту № 2217 становить 1514,56 грн, відповідно до вимог частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов відсутній.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні розміром 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Речові докази: перфоратор ТМ «Bosch» модель «Professional GBH 2-26 DRE», зеленого кольору - залишити за належністю потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1