Справа №592/8751/24
Провадження №1-кс/592/3654/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час, місці та обставин ОСОБА_5 , не являючись членом передбаченого законом військового або збройного формування, незаконно придбав корпус ручної гранати Ф-1 та запал для неї, які переніс дані за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де їх зберігав до моменту, поки вони не були виявлені та вилучені працівниками поліції.

Відповідно висновку експерта за № СЕ-19/119-24/5793-ВТХ вилучені у ОСОБА_5 предмети є корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 в кількості однієї одиниці, та уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2 в кількості однієї одиниці, які являються бойовими припасами та при їх конструктивному поєднані утворюють оборонну ручну гранату Ф-1.

Відповідно до правового висновку Верховного суду, висловленому у постанові від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-кс, конструкція ст. 263 КК України є бланкетною, тобто містить відсилання до спеціального закону, яким установлено одержання дозволу на зазначені вище дії.

Виходячи зі змісту статті 92 Конституції України правовий режим обігу зброї не належить до кола питань, які визначаються виключно законами України.

У розумінні статті 263 КК України «передбаченим законом дозволом» на поводження зі зброєю варто вважати дозвіл, що може бути встановлений будь-яким нормативно-правовим актом, у тому числі підзаконним.

Порядок поводження зі зброєю, в тому числі підстави і процедуру одержання спеціальних дозволів на її придбання, носіння і зберігання, на даний час установлено Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінета Міністрів України від 12.10.1992 № 576 (із змінами та доповненнями), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 (із змінами та доповненнями).

Крім того, відповідно положень частини 2 статті 325 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16.01.2003 (із змінами № 417-VIII від 14.05.2015), якою визначено поняття права приватної власності, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно положень Постанови Верховної ради України Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року N 2471-XII зброя та боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) віднесено до Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» (додаток №1).

Унаслідок вчинення умисних дій, які полягають у придбанні, носінні та зберіганні корпусу оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та уніфікованого запалу ручної гранати модернізованої УЗРГМ-2, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

26.04.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 та слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували частково проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, тому слідчий суддя приходить до висновку, що необхідно обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що є підставою для застосування щодо ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як домашній арешт, підстав для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт немає, а тому слід обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком на 60 днів.

Керуючись ст. 181, 199, 331 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною йому залишати у нічний час з 23 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з встановленням окремих обмежень:

1. Не відлучатися з населеного пункту, в якому зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

2. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

3. Прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого.

Строк тримання особи під домашнім арештом не повинен перевищувати 60-ти днів, в межах строку досудового розслідування, тобто з 28.05.2024 р. по 26.07.2024 р. включно.

На ухвалу суду може бути подана апеляція безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1