Справа № 639/3215/23
Провадження № 1-кп/639/148/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 27.07.2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001057 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безлюдівка Харківського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26.07.2021 року приблизно о 12 год. 15 хв. ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем із спеціальними сигналами «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власника КЗОЗ «ЦЕМД ТА МК» та рухався по вулиці Грушевського в місті Харкові зі сторони Григорівського шосе, в напрямку проспекту Любові Малої.

Під час руху по вулиці Грушевського, а саме в районі будинку №26 по проспекту Л. Малої в місті Харків, водій ОСОБА_5 , діючи необережно, грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» та здійснюючи маневр із виїздом на зустрічну смугу руху, не вжив негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного об`їзду та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який переходив проїзну частину автодороги справа наліво відносно його руху, у невстановленому для цього місці, та якого ОСОБА_5 об`єктивно був здатний виявити, та якому за наслідками події причинено тяжкі тілесні ушкодження, від яких на місці події настала його смерть.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 10-12/2340-ДМ/21 від 27.08.2021, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено забійну рану на фоні осаднення в потиличній ділянці з крововиливом в м`які покрови голови, лінійний перелом потиличної кістки , крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку та мозочка з проривом крові в шлуночкову систему мозку.

Причиною смерті ОСОБА_9 стала закрита черепно-мозкова травма , яка супроводжувалась переломом потиличної кістки з внутрішньочерепними крововиливами , які призвели до гострого порушення мозкового кровообігу.

Згідно з висновком судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/121-23/9710-ІТ 22.05.2023, дії водія автомобіля «Citroen Jumper», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не визнав, суду показав, що на час події 26.07.2021 року він працював водієм швидкої медичної допомоги. Приблизно об 11 год. він рухався на службовому автомобілі «Citroen Jumper», р.н. НОМЕР_1 з увімкненими проблисковими маячками по вул. Грушевського у м. Харкові в напрямку проспекту Любові Малої на черговий виклик зі швидкістю приблизно 40 км/год. Під`їжджаючи до перехрестя, він виїхав на зустрічну смугу руху, оскільки попереду стояли 2 вантажних автомобіля та загорівся червоний сигнал світлофора. В цей момент між цими вантажними автомобілями несподівано вискочив пішоход-потерпілий ОСОБА_9 , який рухався справа наліво та дивився в протилежному напрямку від автомобіля швидкої допомоги. Він почав екстрене гальмування, однак потерпілий зачепився великим ганчірковим мішком, який перебував у нього в руці, за його автомобіль, внаслідок чого останнього розгорнуло та потягнуло вниз. Зупинившись, він разом з фельдшером, яка перебувала з ним в автомобілі, почали надавати ОСОБА_9 невідкладну медичну допомогу, після чого була викликана інша бригада швидкої медичної допомоги, однак останній все одно помер. Обвинувачений зазначив, що до виїзду на зустрічну смугу руху він не бачив ОСОБА_9 , дана подія відбулась на середині зустрічної полоси руху. Вважає, що в його діях не було порушень ПДР України, а ДТП сталася з вини потерпілого,який діяв необережно, йшов спиною до нього, дивився в іншу сторону та не чув звуків сирени. Цивільний позов потерпілого не визнав в повному обсязі.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 своєї вини, його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена дослідженими безпосередньо у судовому засіданні доказами у їх сукупності, а саме:

-показами в суді потерпілого ОСОБА_7 , яких є сином загиблого, згідно яких 26.07.2021 року він дізнався від сусідів про ДТП, де загинув його батько ОСОБА_9 . Про обставини вказаної ДТП йому нічого невідомо. Заявлений цивільний позов підтримав в повному обсязі;

- показами в суді свідка ОСОБА_10 , яка є фельдшером швидкої медичної допомоги, згідно яких 26.07.2021 року вона разом з ОСОБА_5 відвезла хворого пацієнта до лікарні на автомобілі швидкої допомоги, після чого вони поверталися на базу, однак отримали від диспетчера невідкладний новий виклик. Окрім неї з ОСОБА_11 нікого в салоні автомобіля не було, вона сиділа на передньому пасажирському сидінні. Приблизно об 11 год. вони повільно рухалися по вул. Грушевського у м. Харкові, в напрямку просп. Л. Малої. Не доїжджаючи до перехрестя, ОСОБА_5 перестроївся на зустрічну смугу для руху, оскільки попереду стояли легкові автомобілі, а за ними 2 фури з напівпричепами та горів червоний сигнал світлофора. Несподівано з поміж фур вискочив чоловік, який дивився у протилежну сторону, на середині смуги останній різко розвернувся, ударився баулом, який був у нього в руці, об автомобіль, почав крутитися, після чого вдарився головою об їх автомобіль та впав. Зупинившись, вона разом з ОСОБА_5 почала надавати ОСОБА_9 невідкладну медичну допомогу, після чого передала постраждалого іншій кареті швидкої медичної допомоги, однак останній все одно помер. Свідок зазначила, що ОСОБА_11 їхав із сиреною та проблисковим маячком, відео реєстратор в автомобілі ОСОБА_11 не чіпав, його віддав старший водій на вимогу слідчого.

Також винуватість ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме:

- даними протоколу огляду місця ДТП від 26.07.2021р., фототаблиці, схеми до нього, під час якого було оглянуто місце ДТП - автодорогу за адресою: м. Харків, вул. Грушевського (просп. Л. Малої, буд. 26); з`ясовано: стан покриття - асфальтне, сухе; пора доби - денна, погода-ясна, температура - +35С, ширина автодороги складає 7 м ; зафіксовано положення транспортного засобу після пригоди, оглянутий його технічний стан - справний, зафіксовано сліди крові на місці пригоди, де виявлений труп гр. ОСОБА_9 , 1937р.н.; складені відомості про його місце розташування, все зафіксовано схематично (а.с.159-170);

- даними постанови слідчого від 27.07.2021р.(а.с.171), згідно якої автомобіль «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 та відеореєстратор «GLOBEX GU-110» «CAR DVR 1080P» визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню;

- даними висновку судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/121-21/17201-ІТ від 16.08.2021 року та фото таблиці до нього (а.с. 182-191), згідно якого на момент експертного огляду робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 перебували в працездатному стані та не мали несправностей, які впливали б на їх вихідні параметри;

- даними висновку судово-медичної експертизи №10-12/2340-ДМ/21 від 27.08.2021 (а.с.194-197), згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 встановлено закриту черепно-мозкову травму, а саме - забійна рана на фоні осадження в потиличній ділянці з крововиливом в м`які покриви голови, лінійний перелом потиличної кістки, крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку та мозочка з проривом крові в шлуночкову систему мозку. Дана черепно-мозкова травма утворилася незадовго до настання смерті, внаслідок ударно-струсової дії тупого предмета, який не відобразив в ушкодженні свої індивідуальні особливості травмуючої поверхні, та за ступенем тяжкості має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, як таких, що призвели до смерті (п.4.8, п.2.1.2., п.2.1.3., б,в) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Вищеописані ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_9 .

Також при судово-медичній експертизі трупа встановлено синець на переднє-зовнішній поверхні лівого передпліччя, в верхній третині, який утворився незадовго до настання смерті, від травматичної дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею (відносно травмованої ділянки тіла) за механізмом удару-стислення, що не відобразив в ушкодженні свої індивідуальні особливості, та за ступенем тяжкості має ознаки легкого тілесного ушкодження (п.4.8, п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»).

Не виключається можливість виникнення вищеописаних ушкоджень, при їх спричинені в умовах дорожньо-транспортної пригоди, при наїзді транспортного засобу на пішохода, в умовах та в термін вказаних в постанові.

Смерть ОСОБА_9 зумовлена закритою черепно-мозковою травмою, яка супроводжувалась переломом потиличної кістки з внутрішньочерепними крововиливами, які призвели до гострого порушення мозкового кровообігу, що і стало безпосередньою причиною смерті. В крові та сечі трупа ОСОБА_9 етиловий, метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені;

- даними протоколу огляду речового доказу від 28.07.2021 року (а.с. 172-180), згідно якого об`єктом огляду є відеореєстратор «GLOBEX GU-110» «CAR DVR 1080P», в якому перебуває карта пам`яті. При встановленні даної карти пам`яті до комп`ютера та при її відкритті - встановлено, що на ній маються 2 папки із 52 файлами. При відкритті першої папки «CARDV» встановлено, що в ній маються 3 файли з відеозаписами. При їх відкритті встановлено, що мається камера, яка закріплена на задній частині автомобіля, який знаходиться поза межами проїзної частини (узбіччі) у нерухомому стані. На відео мається позначка в нижньому лівому куті за наступним найменуванням: 2021/07/21 13:12:03. В цей час на відеозаписі рухаються автомобілі на дорозі. Будь-яких припаркованих поруч, з лівої чи правої сторони від дороги, транспортних засобів не виявлено. На відео мається позначка в нижньому лівому куті за наступним найменуванням: 2021/07/21 13:12:03.

При перегляді другої папки «DCIM» встановлено, що в ній зберігаються 49 файлів типу «mov». Поруч із назвами вказаних файлів маються дати зміни вказаній файлів, а саме, поруч із файлами із номером 1 - LOCA0383, мається дата зміни: 10.07.2021, 08:03. При відтворенні вказаного файлу виявлено автомобіль, який рухаються на дорозі вздовж прилеглих будинків. У нижньому лівому куті визначена наступна дата: 2021/07/10 08:00:10. Вказані файли розташовані по даті їх зміни чи створення. Так, при відтворенні файлу під умовним номером 12-LOCA5002», виявлено, що відео реєстратор направлений до панелі автомобіля, поруч з правої сторони від водія знаходиться пасажир. Надпис у лівому куті: 2021/07/26 13:53. Аналогічні дії маються і у наступних файлах під номерами: 13-LOCA5004»; 14-LOCA5008»; 15-LOCA5008». Після чого мається файл під умовним номером 16-MOVA4975», де при відтворенні якого виявлено, що відео реєстратор направлений на дорогу попереду, мається рух транспортних засобів, попереду розташований світлофор дорожні знаки. Автомобіль знаходиться у нерухомому стані з лівої сторони по ходу його руху в бік світлофора. Аналогічна ситуація спостерігається і при відтворенні файлів із наступними умовними номерами: 16-43. Під час перегляду вказаних відеозаписів моменту ДТП не виявлено.

- даними висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи №СЕ-19/121-21/17116-КТ від 30.09.2021 року (а.с. 200-205), згідно якого проведеним дослідженням на носії microSD-HC «Team» 32 GB, наданого на дослідження відео реєстратора «GLOBEX GU-110 FULL HD CAR DVR 1080P» чорного кольору, S/N: GU295 відеозаписи (у явному або видаленому вигляді) за період часу з 10:00 год., 26.07.2021 по 13:00 год., 26.07.2021 не виявлено. Слід зазначити, що при здійсненні збереження файлів на карту пам`яті, відео реєстратор ймовірно мав невірні налаштування часу, що у результаті призвело до внесення у збереженні відео файлів недостовірних значень.

Дослідженням вмісту програмного забезпечення відеореєстратора у ньому не виявлено окремого журналу подій, у якому могли бути зафіксовані відомості щодо події «на автомобільній дорозі із наїздом на пішохода, близько 11:30 годин 26.07.2021» та стирання такої інформації.

Проведеним відновленням не перезаписаних фрагментів відеозаписів у досліджуваних файлах, у файлі /.avi виявлений фрагмент відео у періоді з 00:00:23 по 00:02:45 (з 2021/07/26 02:28:45 по 02:21:06 згідно позначки часу у кадрі відеозапису), вміст якого , на думку експерта, містить відомості, які мають значення для кримінального провадження. У порядку, передбаченому ч.3 ст. 102 КПК України, відновлений відео файл MOVA4990.avi скопійовано на оптичний носій, що додається до висновку експерта.

-даними висновку щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння водія ОСОБА_5 від 26.07.2021 (а.с.237), згідно якого у останнього на момент ДТП 26.07.2021 ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння не виявлено;

-даними копій посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.212), згідно яких ОСОБА_5 на момент скоєння ДТП мав при собі дозвільні документи на право керуванням транспортним засобом «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , належного КЗОЗ «ЦЕМД ТА МК»;

-даними висновків комплексної судової експертизи матеріалів, засобів звукозапису, відеозапису та авто-технічної експертизи № КСЕ-19/121-21/24853 від 10.12.2021 року (а.с. 210-225), та судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/121-23/9710-ІТ від 22.05.2023 року (а.с. 231-234) та фото таблиць до них, згідно яких у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Citroen Jumper» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , повинен був діяти згідно з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху. В умовах даної пригоди водій автомобіля «Citroen Jumper» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. В діях ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної пригоди. Місце наїзду автомобіля «Citroen Jumper» д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_9 , знаходилось на проїзній частині вул. Грушевського на смузі руху від просп. Любові Малої до вул. Григорівське шосе;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.05.2023 року зі схемою до нього за участю ОСОБА_5 - водія автомобіля «Citroen Jumper» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.226-229), де ОСОБА_5 у присутності слідчого, захисника ОСОБА_6 спеціаліста авто-техніка та понятих на місці скоєння ДТП показав та розказав про обставини його скоєння, завантаженість транспортного засобу, траєкторію та швидкість руху т/з, механізм зіткнення. Все зафіксовано схематично;

-відеозаписом з камери відеореєстратора, який був розміщений на автомобілі «Citroen Jumper» д.н.з. НОМЕР_1 у період часу з «2021/07/26 02:47:32 по «2021/06/30 12:04:32, з якого встановлено, що з моменту початку відеозапису до моменту часу «2021/07/26 02:47:56» (згідно із таймером на відеоряді) автомобіль Citroen знаходиться у нерухомому стані на проїзній частині вулиці з асфальтобетонним покриттям і назустріч йому рухаються транспортні засоби, які при наближенні до точки зйомки зміщуються праворуч. Далі у час «2021/07/26 02:47:56» автомобіль Citroen рухається по проїзній частині вул. Грушевського у м. Харкові, при цьому попереду автомобіля в його смузі руху попутні транспортні засоби в безпосередній близькості відсутні, в зустрічному напрямку рухається колона автомобілів. При подальшому перегляді встановлено, що автомобіль Citroen наближається до перехрестя із просп. Любові Малої в м. Харкові, де по напрямку його руху на світлофорному об`єкті увімкнений червоний сигнал і попереду стоять декілька транспортних засобів. У момент часу «2021/07/26 02:20:53» (згідно із таймером на відеоряді) на рівні правого габариту автомобіля «Suzuki SX-4», що рухається попереду нього, проглядається верхня частина тулуба ОСОБА_9 , який знаходиться приблизно на рівні правого краю проїзної частини. Далі у момент часу «2021/07/26 02:20:56» вмикається звуковий сигнал «сирена» і у момент часу «2021/07/26 02:21:00» автомобіль Citroen маневрує ліворуч на смугу зустрічного руху. В подальшому автомобіль Citroen рухається по смузі зустрічного руху і проїжджає повз автомобіль «Suzuki SX-4», який був останнім в колонні перед перехрестям. В цей момент зліва від автомобіля, який стоїть попереду автомобіля «Suzuki SX-4», з`являється голова ОСОБА_9 , який рухається справа наліво відносно напрямку зйомки. У момент часу «2021/07/26 02:21:02» пішохід виходить поза габарит автомобіля, що стоїть, і продовжує рухатися. Далі автомобіль Citroen та ОСОБА_9 наближаються один до одного та в момент часу «2021/07/26 02:21:04» відбувається наїзд автомобіля на пішохода, при цьому пішохода відкидає вперед по напрямку руху автомобіля, і він падає на дорожнє покриття, а автомобіль Citroen проїжджає незначну відстань і у момент часу «2021/07/26 02:21:05» зупиняється.

Суд бере до уваги, що вищевказані висновки експертиз є належно мотивованими, науково обґрунтованими, складеними висококваліфікованими експертами, що мають достатній фах, досвід і стаж експертної роботи, відповіді та висновки експертів повні та вичерпні, не допускають подвійного тлумачення і суперечностей, які потребували б роз`яснення.

Тому підстав вважати вищезазначені висновки експерта (експертів) необґрунтованими чи такими, що суперечать іншим матеріалам справи або викликають інші обґрунтовані сумніви в їх правильності, у суду немає, а тому суд кладе вищезазначені висновки експертів в основу свого вироку.

04.05.2023 за участі ОСОБА_5 , який перебував у статусі свідка, захисника, спеціаліста-автотехніка та двох понятих було проведено слідчий експеримент. Захисник вважає, що протокол слідчого експерименту та похідний від нього висновок судової авто-технічної експертизи є недопустимими доказами, у зв`язку із тим, що відомості були отримані від свідка, який в подальшому був визнаний підозрюваним. Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пункт 1 ч. 3 ст. 87 КПК України передбачає, що суд має визнати недопустимими докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. Вказана норма має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод. Положення ч.3 ст.240 КПК України не містять заборони щодо залучення свідків для проведення слідчої дії з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості до ЄРДР були внесені про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_5 скоїв наїзд на пішохода, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких згодом помер (а.с.158). Формулювання фабули, яка відображена у витягу з ЄРДР, не вказує та не підтверджує винуватості водія.

З метою встановлення обставин ДТП за згодою ОСОБА_5 було проведено слідчий експеримент, в змісті якого вказано, що перед початком слідчої дії всім учасникам були роз`яснені їх права та обов`язки. Згідно протоколу свідку відповідно до ст.ст. 66, 67 КПК України роз`яснені права та обов`язки. При цьому положення ст. 66 КПК України визначають, що свідок має право користуватися під час давання показань та участі у проведенні інших процесуальних дій правовою допомогою адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу; відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його сім`ї кримінального правопорушення, а також показання щодо відомостей, які згідно з положеннями статті 65 цього Кодексу не підлягають розголошенню. Під час вказаної слідчої дії ОСОБА_5 було надано можливість пояснити та показати власну версію події ДТП. Слід зауважити, що ані під час досудового розслідування, а ні під час судового розгляду ОСОБА_5 не заперечував того, що він не зміг уникнути ДТП та зачепив пішохода. Тільки після отримання висновку судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/121-23/9710-ІТ від 22.05.2023 року (а.с. 231-234) ОСОБА_5 було повідомлено про підозру.

Отже, достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_5 та визнання його винуватості.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд виходить з положень ст.ст.50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який за змістом ст. ст. 12, 24, 25 КК України є неумисним тяжким злочином, бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, що на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є особою похилого віку-пенсіонером, одружений, позитивно характеризується за місцем роботи, має постійне місце проживання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог, передбачених ст. 66 КК України, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Також судом враховується і думка потерпілого та його представника про призначення обвинуваченому максимально суворого покарання, оскільки поведінка обвинуваченого під час кримінального провадження, а саме заперечення своєї вини, намагання перекласти відповідальність на іншого учасника ДТП та невідшкодування спричиненої шкоди, свідчать про не усвідомлення обвинуваченим протиправності скоєного.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України.

І саме такий вид основного покарання у вигляді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи те , що ОСОБА_5 грубо порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху, не надав критичний осуд своїй протиправній поведінці, не визнав вину у вчиненні злочину та те, що протиправні дії обвинуваченого призвели до тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілого, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому до призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі вимог ст. 75 КК України.

Також з урахуванням характеру допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху, тяжких наслідків вчиненого кримінального правопорушення, суд також вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки, що сприятиме запобіганню вчинення ним нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Потерпілим ОСОБА_7 до ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином у розмірі 104 585 грн., моральної шкоди - 3 000 0000 грн. та витрат на правову допомогу -20 000 грн.(а.с.57-60).

Наприкінці судового слідства 20.11.2023 р. представник потерпілого ОСОБА_8 просила залучити у якості співвідповідача КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а.с.142) та подала уточнений цивільний позов до відповідачів ОСОБА_5 та КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди(а.с.143-156).

Ухвалою суду від 26.01.2024р. у задоволенні цієї заяви про залучення до участі у справі в якості співвідповідача та прийняття уточненого цивільного позову було відмовлено(а.с.252-253)

Судовим розглядом встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 працював водієм швидкої медичної допомоги в КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» і під час дорожньо-транспортної пригоди правомірно керував автомобілем «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , належним останньому (а.с.242,243).

За змістом ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право у кримінальному провадженні заявити цивільний позов.

Положеннями ст. 1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У частині 1 ст. 1172 ЦК зазначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Аналіз статей 1187 та 1172 ЦК, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження

№ 14-497цс18), дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної події з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить роботодавцю, на відповідній правовій підставі відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Таким чином, оскільки потерпілим ОСОБА_7 пред`явлено позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди не до володільця транспортного засобу, а до особи, яка керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, тобто до неналежного відповідача, у задоволенні цивільного позову про відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити повністю, з роз`ясненням права потерпілого звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Що стосується вимог ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 витрат, пов`язаних із наданням йому правової допомоги у розмірі 20000 гривень, то суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно ст.137 ЦПК України вбачається, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики,схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті міністрів України від 01.10.1999 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потребує доказуванню.

Таким чином, на підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання передачі послуг за договором.

На підтвердження понесених потерпілим ОСОБА_7 витрат на професійну правничу допомогу було надано ним договір про надання правової допомоги від 08.08.2023 року(а.с.65) та акт виконаних робіт від 16.08.2023 року (а.с.66), що свідчать про оплату гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.

З акту виконаних робіт вбачається, що правова допомога ОСОБА_7 була надана зокрема, (1) за попередню консультацію щодо представництва інтересів потерпілого у кримінальному провадженні, звернення до суду з цивільним позовом у межах кримінального провадження - 200 грн., (2) вивчення матеріалів кримінального провадження та побудову правової позиції - 5000 грн., (3) підготовка тексту позовної заяви - 800 грн., (4) представництво інтересів потерпілого у суді - 14 000 грн.(а.с.66).

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 , а частина процесуальних витрат пов`язана саме зі складанням позовної заяви та зверненням із ним до суду (200 грн. + 800 грн.), то в цій частині вимоги про їх відшкодування задоволенню не підлягають. Що стосується витрат на здійснення представництва потерпілого в суді в рамках кримінального провадження, вивчення матеріалів кримінального провадження та побудови правової позиції, які не оспорювались захисником та обвинуваченим під час судового розгляду, то суд вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі у розмірі 19 000 грн.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню.

До набрання вироком законної сили застосований запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання необхідно залишити без змін.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 та ст. 124 КПК України відповідно.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку для виконання.

Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_5 затримати та через ДУ «Харківський слідчий ізолятор» направити до місць відбування покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити обраним - у вигляді особистого зобов`язання .

Заявлений цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 витрати на правову допомогу у розмірі 19 000 (дев`ятнадцять тисяч ) грн.

У задоволенні інших позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином -відмовити.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_7 його право звернутися з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- автомобіль «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий ОСОБА_12 на відповідальне зберігання - повернути КЗОЗ «ЦЕМД ТА МК» як законному власнику (а.с. 171);

- DVD диск з відеозаписами, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати там же (а.с. 225);

Процесуальні витрати в загальній сумі 17970 (сімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 56 коп. за проведення судових експертиз стягнути з ОСОБА_5 на користь держави (а.с. 192, 206, 224, 235).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1