Справа №212/2329/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження №0000258 від 24.02.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, пенсіонера, з середньою технічною освітою, одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, - ч.1 ст.115 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду: прокурори Криворізької північної окружної прокуратури - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілий - ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року близько 08 години 45 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 , знаходився за адресою місця реєстрації юридичної особи ТОВ « АДРЕСА_2 , у цей час, приїхав до свого гаражу, що розташований неподалік від адреси АДРЕСА_1 , раніше знайомий йому ОСОБА_9 , у власних справах.

ОСОБА_5 побачивши ОСОБА_9 підійшов до гаражу, до якого приїхав ОСОБА_9 , що розташований неподалік від адреси Славна 2а міста Кривий Ріг та в подальшому ОСОБА_5 , вступив з ОСОБА_9 в словесний контакт, з метою з`ясування певних розбіжностей, що до правових відносин, що виникли між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 та між суб`єктами господарської діяльності, учасниками, керівниками та представниками яких вони являються.

Після словесного контакту ОСОБА_5 відійшов від гаражу, до якого приїхав ОСОБА_9 та разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зайшов до приміщення за адресою місця реєстрації юридичної особи ТОВ «Промремонт», що розташована по вулиці Славна, 2а.

О 09.00 годині ОСОБА_9 підійшов до приміщення за адресою місця реєстрації юридичної особи ТОВ « АДРЕСА_2 , піднявся на ганок вхідних дверей та подзвонив до приміщення за допомогою стаціонарного дзвінка вхідних дверей. ОСОБА_5 відчинив вхідні двері вищезазначеного приміщення, між сторонами відбувся словесний контакт на протязі незначного часу та ОСОБА_5 , взявши в праву руку кухонний ніж, тим самим підшукавши собі знаряддя злочину, умисно завдав ОСОБА_9 який був повернутий до нього обличчям один удар лезом робочої частини кухонного ножу в ліву частину грудної клітини.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 спрямованих на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото - різаного поранення груді - шкіряна рана у 3-му міжребер`ї по біля грудній лінії як продовжується раневим каналом по ходу якого ушкоджені серцева сорочка, праве передсердя, ускладнене лівобічним гемотораксом (2000 мл. крові у лівій плевральній порожнині), гемоперикардом (1000 мл. крові у порожнині перекарду), та різаної рани лівого передпліччя.

Згідно висновків судово-медичної експертизи №372 від 05.05.2022 року у потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді:

проникаючого колото - різаного поранення груді - шкіряна рана у 3-му міжребер`ї по біля грудній лінії яка продовжується раневим каналом по ходу якого ушкоджені серцева сорочка, праве передсердя, ускладнене лівобічним гемотораксом (2000 мл. крові у лівій плевральній порожнині), гемоперикардом (1000 мл. крові у порожнині перекарду), за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя;

- різана рана лівого передпліччя за умови одночасного утворення з проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітини входить до сукупності ушкодження проникаюче колото-різане поранення груді. За умови спричинення поранення лівого передпліччя окремо від поранення груді рана лівого передпліччя відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість діб, але не більше як три тижні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України не визнав в повному обсязі, цивільний позов також не визнав в повному обсязі. Суду пояснив, що з потерпілим до подій був знайомий, мав тривалі неприязні стосунки через спори щодо приміщення гаражу, яке він надавав в користування потерпілому. 24 лютого 2022 року о 8 годині 45 хвилин він знаходився за адресою свого офісу: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_9 приїхав на адресу ОСОБА_14 , 2о до приміщення гаражу, що перебував поруч. ОСОБА_9 приїхав на автомобілі разом із своєю дружиною, машина зупинилась приблизно за 30-40 метрів, звідки потерпілий погукав його, сказавши «Іди сюди». Він підійшов до ОСОБА_9 , у них почалася розмова знову щодо гаражу. ОСОБА_9 намагався змусити його продати гараж- майстерню, а також повернути бог та вимагав гроші. Розмова між ним та ОСОБА_9 тривала близько 40 секунд 1 хвилини. В ході цієї розмови ОСОБА_9 погрожував йому, що відріже голову і вб`є. Потім він пішов до свого приміщення за адресою ОСОБА_14 , 2а, разом із свідками по справі: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вони зайшли всередину до офісного приміщення. Через 5-10 хвилин хтось подзвонив у дзвінок, він пішов відчиняти двері. З того боку дверей стояв ОСОБА_9 , який різко відчинив на себе двері та зробив крок вперед на нього, в цей момент він побачив у ОСОБА_9 в руці ніж і зробив крок назад до свого приміщення. Позаду нього в коридорі стояв холодильник, ОСОБА_9 почав його тягнути на себе, руки у ОСОБА_9 були опущені, лезо ножа було направлено вертикально до гори і, коли він хотів відвернути руку ОСОБА_9 з ножем, так вийшло, що потерпілий сам наткнувся на ніж, який тримав в своїй руці. В цей момент він вимушений був відступити назад і вперся спиною у холодильник позаду себе, а двома руками відштовхував ОСОБА_9 з ножем, і відчув що ніж проник в тіло ОСОБА_9 . Умислу його вбивати він не мав, самостійно викликав поліцію та повідомив, що травмував чоловіка. Вважає, що захищався у своєму приміщенні від п`яного потерпілого, який напав на нього з ножем, тому жодних злочинних дій не вчиняв. Звідки у потерпілого інше тілесне ушкодження на руці, йому не відомо, оскільки це поранення потерпілий міг отримати де завгодно вже після їх сварки. Всі події відбувались в приміщенні його майстерні, тому свідок ОСОБА_17 не могла нічого бачити і надає неправдиві покази, оскільки є колишньою дружиною потерпілого. На слідчому експерименті йому не надали відповідний макет ножа, тому він не зміг за допомогою лінійки продемонструвати правильно механізм нанесення тілесних ушкоджень, а його захисник який був присутній на слідчому експерименті, перебував у змові із прокурором та працівниками поліції. Судово-медичний експерт ОСОБА_18 не мав права самостійно витребувати медичну карту потерпілого з лікарні, не досліджував відеозаписи слідчих експериментів, тому всі висновки експертиз є неналежними доказами. Всю справу проти нього було сфабриковано за допомогою штучних доказів.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що на даний час є пенсіонером та засновником певних господарських товариств та володіє певними патентами щодо збагачення певних корисних копалин. Він мав домовленість з ОСОБА_5 щодо користування приміщенням гаражу, де зробив ремонт і використовував як майстерню. 24 лютого 2022 року близько 9-10 годину ранку він разом із жінкою ОСОБА_17 приїхав до гаражу, де була майстерня. Біля місця будівлі реєстрації юридичної особи ТОВ «Промремонт» по вулиця Славна 2а були певні люди. Він відкрив гараж, до нього підійшов ОСОБА_5 та запропонував купити у нього два його гаражних бокси, також ОСОБА_5 висловлював претензію, що він його обікрав. Після спілкування, ОСОБА_5 відійшов від нього, далі він не бачив, хто заходив до офісу ОСОБА_5 , бачив лише, що стояли люди біля офісу. Через дві хвилини, він пішов до офісу ОСОБА_5 щоб з`ясувати чи продав він гаражний бокс №19, відносно якого раніше була домовленість з продажу з ОСОБА_5 . Він піднявся на ганок перед дверима офісу обвинуваченого, подзвонив у дзвінок, чекав 2-3 хвилини. ОСОБА_5 відчинив йому вхідні двері, в цей час стояв від нього на відстані приблизно 50 сантиметрів. Він відвернувся в сторону і раптом почув удар в серце. Ножа в руці обвинуваченого він не бачив, лише відчув удар і наступний удар був вже в ліву руку, яку він виставив захищаючись. Він штовхнув ОСОБА_5 , відійшов від дверей і пішов вниз сходами. Коли проходив біля своє жінки, сказав їй, що ОСОБА_5 його зарізав. Більше нічого не пам`ятає, до тями прийшов в реанімації лікарні. Цивільний позов підтримує, просить задовольнити цивільний позов, призначити покарання у виді позбавлення волі, що визначить суд.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_5 знає, зараз ніяких стосунків у них не має. 24.02.2022 року він приїхав до ОСОБА_5 для того щоб обговорити питання щодо їх справ. ОСОБА_5 був біля гаражів, він чув як обвинувачений сварився з кимось. Він, ОСОБА_19 та ОСОБА_5 зайшли до офісу обвинуваченого, сіли на диван та почали розмовляти. Під час розмови почули, що хтось дзвонить у двері, після чого обвинувачений пішов до дверей, він почув якісь крики. Вийшов на вулицю, та побачив червону машину з якої кричала жінка. Після цього приїхала поліція і допросила свідків, бійку він не бачив, чув глухий звук, після якого він вийшов на вулицю. Приблизно о 08 годині 50 хвилин, він та ОСОБА_20 стояв десь біль сходинок до будівлі в офіс. Він бачив як чоловік кричав на обвинуваченого, від нього це відбувалось у 30 метрах. Інші гаражі були зачинені, він чув як обвинувачений і якийсь чоловік сварились, після чого ОСОБА_5 махнув рукою, та вони пішли до нього у офіс. Двері у офіс відкриваються назовні, коли вони зайшли до офісу ОСОБА_5 не розповідав з ким він сварився. У офісі вони були в трьох, коли подзвонили у двері ОСОБА_5 пішов відчиняти сам, десь хвилин 5 пройшло з моменту коли обвинувачений пішов відчиняти двері та почули крики. Він не бачив ніяких предметів у обвинуваченого. ОСОБА_5 їм пояснив відразу, що "потрібно було заспокоїти". Особа з якою сварився ОСОБА_5 ставилась агресивно. Йому здалося, що обвинувачений із потерпілим з`ясовували якісь питання. Після того як він вийшов на вулицю, бачив сліди крові між входом і гаражем, поки вони стояли біля машин бачили швидку допомогу та поліцейських.

В суді свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що потерпілий ОСОБА_9 її колишній чоловік. 24.02.2022 року вони разом приїхали на автомобілі до приміщення майстерні, за кермом була вона. Вона залишилась в машині, а чоловік вийшов. Потім вона побачила, що ОСОБА_9 підійшов до дверей офісу ОСОБА_5 та подзвонив у дзвінок. Обвинувачений ОСОБА_5 відкрив двері потерпілому ОСОБА_9 та вона побачила як ОСОБА_5 різко вдарив потерпілого ОСОБА_9 у груди, після чого ОСОБА_9 почав втікати з місця. Пробігаючи через неї чоловік їй сказав: « ОСОБА_21 мене зарізав». За потерпілим слідом йшов ОСОБА_5 і в його руці вона побачила ніж. Після цього вона зробила круг на машині, шукала чоловіка із найшла його біля будівлі, ОСОБА_9 лежав на дорозі. Про що спілкувались ОСОБА_9 та ОСОБА_5 вона не чула, але сварки не чула. Це було за адресою Славна 2а, вона знаходилась приблизно на відстані 20 метрів від гаража ОСОБА_5 , вона побачила як ОСОБА_5 вдарив потерпілого у груди. Раніше ОСОБА_5 підходив до ОСОБА_9 , щось питав. Вона бачила напрямок руху руки ОСОБА_5 , потерпілий стояв в пройомі вхідних дверей, відстань між ними була десь до метра. З ОСОБА_5 у неї не було конфліктів. Не чула чи кричав ОСОБА_9 , не пам`ятає як саме йшов обвинувачений за потерпілим. Відеореєстратора в автомобілі у неї не має. Вона бачила, що щось блиснуло в руках у ОСОБА_5 . Ніж вона побачила вже коли ОСОБА_5 пішов за ОСОБА_9 слідом, кров на ножі вона не бачила.

В суді свідок ОСОБА_22 пояснила, що події відбувалися 24.02.2022 року приблизно о 09:00 годині ранку, вони відбувалися по вулиці Славна 2. Вона почула крики, і вийшла із будівлі побачила як потерпілий ОСОБА_9 лежав на вулиці, біля нього стояли люди які надавали йому допомогу. Коли у потерпілого спитали хто це зробив він сказав ОСОБА_23 , також була жінка потерпілого. Після цього працівники поліції просили її бути присутньою при виїмці ножа, також працівники поліції просили бути понятими на місці вчинення злочину. Ніж вперше вона побачила на сходинках.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_25 знає, відносини нейтральні. 24.02.2024 року домовився з обвинуваченим про зустріч. Там були обвинувачений та його син. Бачив як під`їхав автомобіль, з якого вийшла особа, схожа на потерпілого. Чув як обвинувачений ОСОБА_5 сварився з потерпілим. Потім він, ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_5 зайшли до офісу обвинуваченого. Сиділи близько п`яти хвилин, почули звук вхідного дзвінка та обвинувачений вийшов відкривати вхідні двері. Почувши сварку та глухий стук він та ОСОБА_12 вийшли на вулицю, двері офісу були відчинені. ОСОБА_5 йшов їм на зустріч та їм повідомив, що «не догнав». Чув як біля машини кричала жінка, потім дочекалися поліції. Ніж він не бачив, одразу кров також не бачив. На ОСОБА_5 не було подряпин та крові.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що він є сином обвинуваченого ОСОБА_5 та керівником ТОВ «Промремонт». ОСОБА_9 знає з 2016 року, він незаконно забрав у них майстерню. Поліція нічого не робила, ОСОБА_9 хизувався, що його «кришують» правоохоронні органи та погрожував вбити, відрізати пальці. Обставин самих подвій 24.02.2022 року він не бачив, приїхав на місце, коли було багато поліції, батько йому сказав, щоб він їхав додому, що буде все нормально. Після 24.02.2022 року ОСОБА_9 їм також погрожував. Приміщення за адресою АДРЕСА_1 займає ТОВ «Промремонт». Раніше до 2019 року були правовідносини між ним, батьком та ОСОБА_27 .

Свідок ОСОБА_28 суду повідомив, що 24 лютого 2022 року він був запрошений для проведення слідчих дій. Слідчий показував ніж та на місці був ОСОБА_5 . В приміщені стояв холодильник, працівник поліції знайшов ніж, обвинувачений стояв в стороні. Слідчий складав документи, ніж упакували. ОСОБА_5 повідомив, що все було в коридорі. Від ОСОБА_5 скарг не надходило.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_18 суду пояснив, що ним проводилось декілька експертиз по даному кримінальному провадженню, всі висновки він повністю підтримує. Йому для проведення експертизи було надано стаціонарну картку хворого та слідчий експеримент. Дослідження відеофіксації слідчих дій не входить до компетенції експерта при проведенні експертизи. Він приймав участь у слідчому експерименті, за яким в подальшому було проведено судово - медичну експертизу. При проведені експертизи досліджується все те, що зазначено у висновку, які матеріали досліджуються. Механізм нанесення тілесних ушкоджень однаковий, різниця в напрямку удару, ранєвий канал є однаковий. Бійка є динамічним процесом, куди приходить удар неможливо встановити. Два тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок одного удару. Самотравмування при тілесному ушкоджені в область грудної клітини, яке виявлено у потерпілого виключається.

Крім показів самого обвинуваченого, потерпілого та свідків, на підтвердження провини обвинуваченого прокурором надано, а колегією суддів безпосередньо досліджено також наступні письмові докази.

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24 лютого 2022 року, зареєстроване кримінальне провадження 0000258 від 24.02.2022 року за ч.2 ст.15. ч.1 ст.115 КК України за фактом нанесення ОСОБА_25 удару ОСОБА_9 .

Згідно заяви від 24 лютого 2024 року ОСОБА_5 надав дозвіл працівникам поліції провести огляд приміщення ТОВ «Промремонт» по вулиці Славна, 2а.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 24 лютого 2022 року, було оглянуто нежитлове приміщення за місцем реєстрації юридичної особи ТОВ «Промремонт», що розташоване по вулиці Славна, 2а, в Покровському районі міста Кривого Рогу, в ході якого було виявлено та вилучено предмет схожий на ніж, липку стрічку, змиви з поверхні вхідних дверей, куртку чорного кольору, светр сірого кольору.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2022 року задоволено клопотання слідчого, надано дозвіл на проведення обшуку приміщень ТОВ «Промремонт» по вулиці Славна, 2а, який був проведений 24 лютого 2022 року.

Відповідно до Висновку судово медичної експертизи №156 від 11.04.2022 року на поверхні клина ножа, встановлена наявність крові та визначений білок людини. Враховуючи отриманні результати досліджень, не виключається можливість походження слідів крові на клинку ножа від особи, у тому числі від громадянина ОСОБА_29 , враховуючи групову приналежність крові.

Згідно висновку судово медичної експертизи №51 від 18.03.2022 року, кров ОСОБА_9 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерелогічною системою АВО.

Відповідно до Висновку судово медичної експертизи №54 від 29.03.2022 року, експерт прийшов до наступного висновку, що на питання слідчого, в тому числі: «Чи є кров на куртці та светру, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вилучених під час огляду в приміщень АДРЕСА_2 , на куртці та светрі встановлена наявність крові та не виключена можливість утворення їх за рахунок крові потерпілого ОСОБА_9 , оскільки кров його належить саме до вказаної групи.

Відповідно до Висновку судово медичної експертизи №53 від 29.03.2022 року, експерт прийшов до наступного висновку, що на питання слідчого, в тому числі: «Чи є кров змиві з с поверхні вхідної двері вилученого під час огляду за адресою АДРЕСА_2 », на марлевій серветці, названою в поставі слідчого «змиві…» встановлена наявність крові та не виключена можливість утворення їх за рахунок крові потерпілого ОСОБА_9 , оскільки кров його належить саме до вказаної групи.

Відповідно до висновку судово медичної експертизи за №284 від 06 квітня 2022 року, встановлено, що у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено проникаючого колото - різаного поранення груді - шкіряна рана у 3-му міжребер`ї по біля грудній лінії яка продовжується раневим каналом по ходу якого ушкоджені серцева сорочка, праве передсердя, ускладнене лівобічним гемотораксом (2000 мл. крові у лівій плевральній порожнині), гемоперикардом (1000 мл. крові у порожнині перекарду). Характер тілесного ушкодження у потерпілого свідчить про утворення виявленого поранення від дії предмета, що володіє колюче ріжучими властивостями, що підтверджується ранєвим каналом довжина якого переважає над шириною. Виявлене поранення виникло від ударної дії клинка ножа або предмета з подібним властивостями, про що свідчить характер виявленого ушкодження. Характер тілесного ушкодження у потерпілого свідчить про утворення виявленого поранення від дії предмета, що володіє колюче ріжучими властивостями, що підтверджується характером виявленого ушкодження (шкіряна рана яка продовжується раневим каналом довжина якого переважає над шириною, за своїм характером виявлене поранення відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. В момент отримання ушкоджень потерпілий був звернений передньою поверхнею груді до предмету травми. Характер виявлених ушкоджень, дані в наданих медичних документах свідчать, що ушкодження могли бути отримане 24.02.2024 року.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 08 квітня 2022 року за участю свідка ОСОБА_17 , та судового медичного експерта ОСОБА_18 свідок зазначила обставини та хід подій, свідком яких вона була, в тому числі зазначила та відтворила обставини та хід подій, в тому числі нанесення обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 ударів ножем, після чого продемонструвала за допомогою макета ножу, який свідок взяла в праву руку два удари тичком с заду на перед, один із яких було завдано в передню ліву частину тулубу ОСОБА_9 , ділянку серця, другий у виставлений їм ліву руку. До протоколу додано відеозапис слідчої дії, який досліджено судом за участь всіх учасників процесу.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 08 квітня 2022 року за участю потерпілого ОСОБА_27 , та судового медичного експерта ОСОБА_18 потерпілий пояснив обставини подій та безпосередньо продемонстрував механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а саме вказав, що він з ОСОБА_5 стояли один на проти одного на відстані приблизно 40 сантиметрів. Далі потерпілий продемонстрував як ОСОБА_5 «тичком» завдав йому удар, вказавши на свої груди з ліва в ділянці серця, місце в якому відчув біль перший раз, після нанесеного удару, після продемонстрував яким чином він закрився лівою рукою від можливого удару та відчув другий раз біль в лівій руці біля кісті. Далі відштовхнув ОСОБА_5 та побіг від нього. До протоколу додано відеозапис слідчої дії, який досліджено судом за участь всіх учасників процесу.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 26 квітня 2022 року за участю свідка ОСОБА_30 свідок зазначив обставини та хід подій, свідком яких він був, та зазначив, що ОСОБА_5 висловив фразу: «Ну тут приходив він. Прийшлось заспокоїть».

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 26 квітня 2022 року за участю свідка ОСОБА_13 свідок зазначив обставини та хід подій, свідком яких він був, та зазначив, що ОСОБА_5 висловив фразу: «Він прийшов мене вбивати, я його пирнув».

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 26 квітня 2022 року за участю свідка ОСОБА_17 , свідок зазначила обставини та хід подій, свідком яких вона була, в тому числі зазначила та відтворила обставини та хід подій, в тому числі нанесення обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 ударів ножем.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 28 квітня 2022 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_5 зазначив обставини подій, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження. ОСОБА_5 пояснив, що він своїми руками, стоячи напроти ОСОБА_9 вхопив його за його прав руку, в якій той тримав ніж, та розвернув кість з ножем в бік грудної клітини ОСОБА_27 , який в той момент зробив рух в перед та наткнувся на ніж, а він відштовхнув його праву руку, в якій був ніж. ОСОБА_5 продемонстрував, як своїми руками перехопив удар статиста затиснутим кулаком ножа леза верх горизонтально в районі грудей статиста. Дали ОСОБА_5 утримуючи праву руку статиста розвернув кість статиста в напрямку ножа до грудей статиста. До протоколу додано відеозапис слідчої дії, який досліджено судом за участь всіх учасників процесу.

Відповідно до Висновку судово медичної експертизи за № 317 від 14 квітня 2022 року, експерт прийшов до висновку, що виявлені у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли утворитися при механізмі на які вказує потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_17 , під час слідчих експериментів за їх участю, про що свідчить локалізація та характер виявлених у потерпілого ушкоджень.

Відповідно до Висновку судово медичної експертизи за №372 від 05 травня 2022 року, експерт прийшов до висновку, що у потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді:

- проникаючого колото - різаного поранення груді - шкіряна рана у 3-му міжребер`ї по біля грудній лінії яка продовжується раневим каналом по ходу якого ушкоджені серцева сорочка, праве передсердя, ускладнене лівобічним гемотораксом (2000 мл. крові у лівій плевральній порожнині), гемоперикардом (1000 мл. крові у порожнині перекарду). Характер тілесного ушкодження у потерпілого свідчить про утворення виявленого порінення від дії предмета, що володіє колюче ріжучим властивостями, що підтверджується характером виявленого ушкодження (шкіряна рана яка продовжується рановим каналом довжина якого переважає над шириною). окрім того виявлений шкіряний рубець на внутрішній поверхні лівого передпліччя, що може бути наслідком загоєння різаної рани лівого передпліччя.

За своїм характером виявлене проникаюче колото різане поранення груді відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Виявлена рана лівого передпліччя за умови одночасного утворення з проникаючим колото різаним пораненням грудної клітини входить до сукупності ушкодження проникаюче колото різане поранення груді. За умови спричинення поранення лівого передпліччя окремо від поранення груді рана лівого передпліч відносить до легких тілесних ушкоджень.

Виявлені у потерпілого поранення могли виникнути як від одного удару, так від двох окремих у різній послідовності ударів.

За своїм характером виявлене пораненні груді відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

При механізмі на який вказує підозрюваний під час слідчого експерименту «… ОСОБА_31 утримуючи праву руку статиста, розвернув кисть статиста, макетом ножа до грудей статиста. Довжина леза 5 см. та відштовхнув від себе в праву руку. Після чого ОСОБА_31 пояснив, що він намагався відштовхнути від себе ОСОБА_32 , а ОСОБА_33 , в свою чергу зробив крок до нього …., що ОСОБА_34 наштрикнуся на ніж та ще сам штовхнув його руку з ножем….», не можливо отримати тілесні ушкодження потерпілим у вигляді проникаючого колото різаного поранення груді та різаної рани лівого передпліччя, про що свідчить характер та локалізація ушкоджень виявлених на тілі потерпілого.

При дослідженні наданих доказів сторони обвинувачення, судом порушень вимог ст.ст.104, 223, 240 КПК України не встановлено.

З метою всебічного та повного з`ясування всіх обставин, зокрема щодо механізму нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, судом за клопотанням сторони захисту призначено додаткову судово-медичну експертизу, згідно висновку якої №1944 від 15 грудня 2023 року, на питання суду: «Чи відповідають об`єктивним медичним даним показання свідка ОСОБА_17 , надані 26 квітня 2022 року під час слідчого експерименту за її участі в частині механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , якщо не відповідають, то в якій частині та чим це обґрунтовується?», експерт прийшов до висновку, що виявлені у потерпілого колото різані поранення груді та лівого передпліччя могли утворитися при механізмі удару клинковим предметом (ножем) на який вказує свідок ОСОБА_17 , про що свідчить локалізація та характер виявлених у потерплого ушкоджень.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_5 . Посилання обвинуваченого на відсутність умислу заподіяти тілесних ушкоджень потерпілому суперечать іншим зібраним у справі доказам, є способом захисту й обумовлені намаганням уникнути відповідальності та покарання за фактично вчинений ним злочин, а також спростовуються самим характером дій обвинуваченого.

Встановлені судом обставини в поєднанні з іншими об`єктивними даними справи свідчать, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, діяв з умислом на заподіяння тілесного ушкодження потерпілому.

Оцінюючи доводи сторони захисту про те, що протокол огляду місця події від 24 лютого 2022 року є неналежним та недопустимим доказом, оскільки вказана слідча дія була проведена до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та фактично за адресою місто Кривий Ріг, вулиця Славна 2а було проведено обшук без ухвали слідчого судді, колегія суддів відхиляє їх як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 3 статті 214 КПК України, у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

При цьому, огляд було проведено з дозволу обвинуваченого ОСОБА_5 , про що свідчить його заява від 24 квітня 2022 року, крім того ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2022 року в порядку ч.3 ст.233 КПК України було надано дозвіл слідчому на проведення обшуку 24 лютого 2022 року у період часу з 10.05. год. до 11.20 год. приміщень ТОВ « АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено предмет схожий на ніж зі слідами РБК, липка стрічка з папілярними лініями, змив з поверхні двері, куртку чорного кольору, светр сірого кольору.

Таким чином, проведення такої слідчої дії як огляд місця події до внесення відомостей до ЄРДР відповідало вимогам закону з огляду на невідкладність випадку, а також в подальшому проведений огляд був з дотриманням вимог закону легалізовано ухвалою слідчого судді, у зв`язку з чим суд приймає вказаний доказ як належний та допустимий.

Колегія суддів також приймає як належні та допустимі докази протоколи слідчих експериментів від 26 квітня 2022 року, проведених окремо з кожним із свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , а також висновки проведених експертиз на підставі вказаних слідчих експериментів та відхиляє доводи сторони захисту про те, що зазначені слідчі дії відбулися з порушенням вимог закону та права приватної власності фізичних та юридичних осіб, оскільки слідчі дії були проведені без ухвали слідчого судді. Так судом встановлено, що всі слідчі експерименти були проведені за місцем реєстрації юридичної особи ТОВ «Промремонт» за адресою АДРЕСА_1 , керівником якого є син обвинуваченого ОСОБА_26 , і який 26 квітня 2022 року надав слідчому свою письмову заяву про дозвіл на проведення слідчого експерименту за вищезазначеною адресою.

Колегія суддів також приймає як належний та допустимий доказ висновок експерта №317 від 14 квітня 2022 року та відхиляє доводи сторони захисту про те, що цей доказ є неналежним та допустимим через не дослідження експертом відеозапису слідчого експерименту, оскільки судовий експерт ОСОБА_18 у судовому засіданні підтвердив свій висновок та роз`яснив, що перегляд відеозаписів не є для експерта обов`язковим, оскільки він був безпосереднім учасником слідчого експерименту від 08 квітня 2022 року за участю ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , крім того досліджував зміст протоколу, складеного за результатом його проведення та на підставі чого, в подальшому була проведена судово медична експертиза.

Колегія суддів приймає як належний та допустимий доказ всі проведенні по справі судово медичні експертизи на стадії досудового слідства та відхиляє доводи сторони захисту, що експертом при проведенні експертного дослідження було порушено вимоги закону, оскільки листом від 23 березня 2024 року за №48 було власної ініціативи витребувано медичну документацію потерпілого ОСОБА_9 всупереч вимогам частини 4 статті 69 КПК України.

Судом встановлено, що на запит Криворізького районного відділу Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи для проведення судово-медичної експертизи з Комунального підприємств «Криворізька клінічна лікарня №2 Криворізької міської ради» на адресу експертної установи була направлена медична карта стаціонарного хворого №22А03939 ОСОБА_9 .

Відповідно до ч.4 ст. 69 КПК експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи. Експерт може відмовитися від давання висновку, якщо поданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків.

Суд не розцінює обставини направлення медичною установою оригіналу вищезазначеної медичної карти на виконання вимог експерта до бюро судово-медичної експертизи для проведення судово-медичної експертизи, як факт збирання матеріалів експертом за власною ініціативою, оскільки сформована лікарською установою медична карта є лише узагальненням вже здійснених медичних досліджень, при цьому самостійно експертом не збирались жодні матеріали (біологічні зразки, аналізи, обстеження та ін.) для проведення експертизи. Відтак істотних порушень вимог закону при призначенні і проведенні судово-медичних експертиз у даній справі, що свідчили б про визнання їх висновків неналежними та недопустимими доказами, колегія суддів не вбачає.

При цьому, надаючи оцінку висновкам експерта з точки зору допустимості, колегія суддів виходить з такого:

- висновок експерта є самостійним джерелом доказів (ч.2 ст.84 КПК), залучення експерта для проведення експертизи відбувалося на підставі постанови слідчого в порядку, передбаченому ст.243 КПК України;

- експерт є належним суб`єктом для проведення цього виду експертних досліджень і відповідає вимогам, що висуваються чч.1, 2 ст.69 КПК України та законом «Про судову експертизу»;

У відповідності з вимогами ч.1 ст.87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У вирішенні питання про допустимість доказів важливе значення має саме істотність порушення прав і свобод. Це означає, що не усі порушення закону, допущені під час збирання доказів сторонами, є підставою для визнання доказів недопутстимими.

Для вирішення питання про допустимість доказів має значення, чи порушене право особи на приватне життя, а також в якому співвідношенні перебуває з потребою забезпечення суспільних інтересів.

Як встановлено судом, медична карта потерпілого, що містила інформацію виключно про його стан здоров`я та результати проведених медичних досліджень, була надана медичною установою на вимогу експерта і потерпілий не мав жодних заперечень щодо вказаних обставин, як і не оспорював правильність висновків експерта та правомірність таких дій, а отже відсутні підстави вважати, що мало місце порушення право потерпілого на його приватне життя.

З огляду на зазначене колегія суддів не вбачає підстав для визнання недопустимими висновків судово-медичних експертиз, які проводив експерт ОСОБА_18 , із заявлених стороною захисту підстав.

Такого ж висновку дійшла і колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 21.07.2021 у справі № 552/1884/20.

Оцінюючи наданий стороною захисту висновок експертного дослідження ТОВ «Центр судово-медичних послуг «Мібі Лекс», колегія суддів відхиляє його як недопустимий доказ, виходячи з наступного.

Так, у п.17 ухвали Пленуму ВСУ від 30.05.1997 р. № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" роз`яснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати:

- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи;

- чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі;

- компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень;

- достатність поданих експертові об`єктів дослідження;

- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;

- узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи;

- обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Всупереч наведених вимог закону, стороною захисту не доведено, що експертне дослідження, проведене експертами центру судово-медичних послуг «МіБі-Лекс», яке є державною спеціалізованою установою, що має виключне право на проведення такого виду експертиз. При цьому, судом із загальнодоступної інформації встановлено, що форма власності ТОВ «Центр судово-медичних послуг МІБІ-ЛЕКС» - недержавна, а основний вид діяльності (клас 69.10) діяльність у сфері права, що не передбачає проведення судово-медичних експертиз.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків

Відповідно до вимог ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

У судовому засіданні були ретельно перевірені покази потерпілого ОСОБА_9 про механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, які він надавав при проведенні слідчого експерименту за його участю під час досудового розслідування, та у показах, які він надавав під час допиту у судовому засіданні, а також перевірені покази обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження потерпілий отримав випадково під час свого захисту, тобто не було умисних і цілеспрямованих ударів, - і визнані такими, що не відповідають дійсним обставинам вчинення кримінального правопорушення, оскільки спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами про які вказано вище.

Крім того, у судовому засіданні були ретельно перевірені доводи сторони захисту про недоведеність вини органом досудового розслідування дій ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15, - ч.1 ст.115 КК України, оскільки він правомірно захищав свою власність від дій потерпілого ОСОБА_9 .

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до вимог ч. 3 п. 2 Постанови Пленуму № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», Верховний Суд України, при розгляді справ даної категорії, зазначив, що суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», відповідальність за ст. 118 або ст.124 КК України за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.

Під час судового розгляду, ні обвинувачений, ні потерпілий не навели фактів того, що дії потерпілого свідчили про реальність суспільно-небезпечного посягання на завдання обвинуваченому тяжкого тілесного ушкодження або смерті або заволодіння власністю. Також, обвинувачений постійно стверджував, що не збирався наносити потерпілому удари, а лише захищався від протиправних дій потерпілого ОСОБА_9 . Він стверджував, що перебував в стані необхідної оборони.

Суд вважає твердження обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачений діяв у стані необхідної оборони, безпідставними, оскільки поведінка ОСОБА_5 по відношенню до потерпілого була викликана агресією на поведінку потерпілого, а не необхідністю захищатися від потерпілого ОСОБА_35 . Про це свідчать встановлені конкретні обставини події та хронологія їх розвитку, характер встановлених стосунків між обвинуваченим та потерпілим, покази свідків, висновки проведених експертиз та протоколи слідчих дій.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 115 КК України, суб`єктивну сторона умисного вбивства, визначена законодавцем у формі умислу.

Відповідно до положень ч.2 ст.24 КК України, умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Тобто, вбивство може бути вчинено лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлений, особа не може нести відповідальність за вбивство. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Виходячи із сукупності всіх обставин інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, зокрема, спосіб вчинення, характер та локалізацію отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, попередню поведінку та взаємовідносини обвинуваченого та потерпілого, покази потерпілого, те, що під час конфлікту обвинувачений не мав на меті спричинити потерпілому смерть, хоча мав можливість це зробити, те, що обвинувачений категорично заперечує умисел на заподіяння смерті потерпілому і на нанесення умисних тілесних ушкоджень, - колегія суддів дійшла до висновку, що позбавлення життя потерпілого не охоплювалося умислом обвинуваченого.

При цьому сторона обвинувачення, як на причину внаслідок якої обвинувачений не вчинив усіх дій, які вважав необхідними вчинити для доведення злочину у вигляді вбивства до кінця, посилається, на те, що дії обвинуваченого були закінчені з причин, які не залежали від його волі.

Проте в судовому засіданні під час допиту, як обвинуваченого, так і потерпілого та свідка ОСОБА_17 було встановлено, після нанесення ОСОБА_5 потерпілому тілесного ушкодження, він припинив свій напад, не став наздоганяти потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачений не намагався ані зупинити, ані наздогнати потерпілого, аби мати змогу довести свій злочинний умисел у вигляді вбивства до кінця.

При цьому, як вже неодноразово наголошував суд, обвинувачений як безпосередньо після нанесення удару, так і в подальшому перебуваючи поблизу від потерпілого, при цьому маючи при собі ніж, мав реальну можливість довести зазначений умисел до кінця, оскільки ані потерпілий, ані свідок ОСОБА_17 , що перебувала неподалік від місця скоєння злочину, не вчиняли жодних дій, які б можна було розцінити як активну протидію злочинним діям, що завадили обвинуваченому довести свій умисел на вбивство до кінця.

Щодо доводів обвинуваченого, що його дії, а саме нанесення потерпілому тілесних ушкоджень були викликані протиправними діями потерпілого та вчиненні з метою самозахисту, суд ставиться критично.

Так обвинувачений суду пояснив, що між ним та потерпілим були неприязні стосунки з приводу ведення бізнесу, та потерпілий перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з ножем в руці, прийшов до приміщення ТОВ «Промремонт», з метою його заволодіння, і таку агресивні поведінку потерпілого він зрозумів як небезпечну для себе.

Однак, будь-яких даних на підтвердження наведеної позиції обвинуваченим судом не здобуто та стороною захисту не надано.

Таким чином, беручи до уваги усі проаналізовані судом докази та встановивши обставини вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не доведено належними та допустимим доказами наявності в діях ОСОБА_5 умислу на позбавлення життя потерпілого, але з огляду на заподіяні потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України.

Таким чином, виходячи з сукупності всіх встановлених судом обставин, дослідивши та оцінивши як кожен окремо, так і в сукупності всі докази сторони обвинувачення, які є належними та допустимими, співставляючи їх з отриманими в ході судового розгляду показами самого обвинуваченого, потерпілого та свідків, колегія суддів поза будь-яким розумним сумнівом дійшла беззаперечного висновку, що вина ОСОБА_5 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває та раніше не перебував, є пенсіонером, одружений, дітей не має, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №212 від 11 квітня 2002 року, обвинувачений ОСОБА_5 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне душевне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки не страждав і у теперішній час також не страждає. За своїм психічним станом під час інкриміновано йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому кримінального покарання, суд також додержується вимог справедливості, закріплених в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів зазначено в ч. 2 ст. 65 КК України.

Приймаючи до уваги всі встановлені обставини справи, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого злочину проти життя та здоров`я людини, а саме відсутності будь-якого каяття та усвідомлення протиправності своїх дій, з огляду також на думку потерпілого, який просив про призначення максимально суворого покарання, колегія суддів прийшла до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства, а отже йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі ближче до максимальної межі, визначеної санкцією ч.1 ст.121 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.

Підстав для застосування ст.75 КК України для призначення покарання обвинуваченому з випробувальним терміном та призначенням покарання з застосуванням ст.69 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 300000 гривень моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відмова у позові в порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана, зокрема, фізичній неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи з встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілої потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення 300000 гривень по відшкодуванню моральної шкоди, підлягають задоволенню, враховуючи, що життя людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, відповідно до статті 3 Конституції України та враховуючи принцип розумності та справедливості.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України. Процесуальні витрати - відсутні.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд не вирішує в порядку передбаченому ст.100 КПК України, оскільки сторонами не надано відомостей про місце їх зберігання.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Відповідно до протоколу затримання особи обвинуваченого ОСОБА_5 було затримано о 12 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і 06 лютого 2024 року звільнено з-під варти під заставу в розмірі 242240 гривень, згідно ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року.

Колегія суддів не вбачає достатніх підстав для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 із застави на тримання під вартою, як про це заявлено стороною обвинувачення, оскільки наявність запобіжного заходу у вигляді застави, на переконання суду буде достатньою мірою забезпечувати виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, колегія судів, -

ухвалиЛА:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України та призначить йому покарання, у виді 7 (сім) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді застави, що застосований відносно ОСОБА_5 - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Початок відбуття строку покарання ОСОБА_5 - рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 24 лютого 2022 року по 06 лютого 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили, заставу у розмірі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Дніпропетровській області повернути заставодавцю.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 300000 (триста) тисяч гривень відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3