ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3700/23 Номер провадження 11-кп/814/1268/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 29 січня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000321 від 01.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України, продовжено відносно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Тагіл, РФ, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 28.03.2024 включно, з раніше визначеним розміром застави.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, районний суд послався на необхідність забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання: можливості впливати на свідків в кримінальному провадженні; спробам переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності; продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у період іспитового строку, будучи раніше неодноразово судимим на шлях виправлення не став, що свідчить про його суспільну небезпеку, офіційно не працевлаштований, може переховуватись від суду, продовжувати злочинну діяльність, перешкоджати встановленню істини у справі, змінити своє місце проживання через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк. Також, суд прийняв до уваги, що ОСОБА_7 не з`являвся на виклики в судові засідання Великобагачанського районного суду Полтавської області на розгляд справи за його обвинуваченням за ч.2 ст. 185 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

У разі, якщо суд прийде до висновку, про неможливість застосувати інший більш м`який запобіжний захід, просить зменшити визначений розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на недоведеність існування ризиків, які виправдовують його перебування під вартою.

Вказує, що суд при продовженні запобіжного заходу не врахував, що він має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку із завданням йому тяжких тілесних ушкоджень, має на утриманні матір, яка є інвалідом 2-ї групи та двох малолітніх дітей, які потребують його допомоги, має професію і можливість заробляти кошти, матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відшкодована ним в повному обсязі та за місцем роботи характеризується виключно з позитивного боку.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000321 від 01.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, та умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке ухвалою Київського районного суду м. Полтави задоволено 29.01.2024.

Не погоджуючись з даним рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так, ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, впливати на свідків в кримінальному провадженні, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки останній обвинувачується зокрема у вчиненні тяжкого злочину у період іспитового строку, будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі й за вчинення кримінальних правопорушень корисливої спрямованості, на шлях виправлення не став, що свідчить про його суспільну небезпеку, офіційно не працевлаштований. Також, врахуванню підлягає й те, що ОСОБА_7 не з`являвся на виклики в судові засідання Великобагачанського районного суду Полтавської області на розгляд справи за його обвинуваченням за ч.2 ст. 185 КК України.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а обвинуваченим не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_7 має матір яка є інвалідом ІІ групи та потребує його догляду. Крім того, є батьком двох дітей ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак об`єктивних доказів того, що він проживає разом із вказаними дітьми та опікується ними, апеляційному суду не надано.

Доказів того, що за станом здоров`я ОСОБА_7 не може утримуватися під вартою, а також що останній має законні та постійні джерела заробітку, також не надано.

Слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

Колегія суддів також не знаходить підстав для зменшення розміру застави обвинуваченому, оскільки застава визначена судом ОСОБА_7 у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, та є необхідною і достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та попередження настання існуючих ризиків.

Враховуючи наведене, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 29 січня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4