01.07.2024
Справа № 642/7532/23
1-кс/642/2090/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяв захисника ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_5 звернулася до Ленінського районного суду м.Харкова з заявами про відвід судді ОСОБА_7 .

На обгрунтування заяв зазначено, що суддя ОСОБА_7 неодноразово розглядала клопотання як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, щодо запобіжного заходу, а також досліджувала докази надані сторонами з цього приводу, тому у слідчого судді ОСОБА_7 вже досліджувалися докази, частина з яких знаходиться у провадженні і їм надана правова оцінка, тому вказані обставини можуть викликати сумнів у сторін у неупередженості судді.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримала заяви про відвід судді ОСОБА_7 зазначивши, що на протязі досудового розслідування слідчою суддею ОСОБА_7 неодноразово розглядались клопотання про продовження чи заміну запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

При вирішенні цих питань слідчим суддею ОСОБА_7 досліджувались доказі і їм надавалась оцінка. Також надавалась оцінка і Харківським апеляційним судом. Вважала, що ці обставини виключають неупередженість судді, а тому відвід підлягає задоволенню.

ОСОБА_6 підтримав заяви та зазначив, що протягом двох місяців слідчий суддя ОСОБА_7 не приділяє уваги доказам сторони захисту, а тільки бере до уваги докази сторони обвинувачення. У нього є неповнолітня дитина, яка залишилась сама, а тому відвід підлягає задоволенню.

Слідчий ОСОБА_4 заперечувала і зазначила, що рішення слідчого судді було переглянуто Харківським апеляційним судом і залишено без змін.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви, зазначив, що не вбачається підстав для відводу судді, і рішення слідчого судді було переглянуто Харківським апеляційним судом і залишено без змін.

Слідчий суддя ОСОБА_7 надала заяву про розгляд питання про відвід у її відсутність, де вказала, що покладається на розсуд суду.

Суд вислухавши думки осіб що беруть участь в кримінальному провадженні перевіривши заяву та надані до неї матеріали, вважає за необхідне в задоволені заяви про відвід судді ОСОБА_7 відмовити, оскільки в діях останньої суд не вбачає обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в її неупередженості або інших підстав передбачених ст. 75 КПК України, наявність яких перешкоджає судді брати участь у кримінальному проваджені.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein, п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону № 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Частина 1 ст. 75 КПК України містить перелік обставин, які унеможливлюють участь судді у кримінальному провадженні, пунктом 4 якої передбачені інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

При розгляді заяви про відвід, суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі щодо дій головуючого судді. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Суд враховує зокрема, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IY, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права " ... якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра" (Пьєрсак проти Бельгії, "Лангбергер проти Швеції". Критерії правової впевненості у справедливому розгляді судових справ підтверджені також у справі "Барановський проти Польщі №12718/87" та рішення у справі "Стіл проти Сполученого королівства" від 23.09.98 року.

В зв`язку із цим, заява про відвід задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, -

П О С Т АН О В И В:

В задоволенні заяв захисника ОСОБА_5 про відвід судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1