Дата документу 20.02.2024
Справа № 334/1325/24
Провадження № 1-кс/334/532/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Ленінський районного суду м. Запоріжжя у складі

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 18 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000358 від 18 лютого 2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий навів ті обставини, що 18.02.2024, приблизно, о 16 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «HYUNDAI I30», р.н. НОМЕР_1 , здійснювала рух по другорядній дорозі проїзної частини вул. Шкільної зі сторони просп. Соборного в напрямку вул. Яценка в м. Запоріжжі. В якості пасажира в автомобілі перебувала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час, водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_2 , здійснювала рух по головній дорозі проїзній частині вул. Шкільної зі сторони вул. Української в напрямку вул. Яценка в м. Запоріжжі. В якості пасажира в автомобілі перебували: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Під час руху, водій ОСОБА_5 не надала перевагу в русі автомобілю «ВАЗ», виїхала на перехрестя, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів.

В результаті пригоди водії та пасажири госпіталізовані до лікарні з тілесними ушкодженнями.

Кримінальне правопорушення кваліфікується за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України.

На стадії досудового розслідування виникла необхідність у арешті автомобіля «HYUNDAI I30», р.н. НОМЕР_1 , на якому було скоєно ДТП.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «HYUNDAI I30», р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

18.02.2024, під час проведення огляду, вказаний транспортний засіб було вилучено, так як він містить на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та має значення речового доказу.

Більш того, вказане вилучене майно зберігає на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому воно перебуває після дорожньо-транспортної пригоди, являється одним із способів встановлення доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Розгляд клопотання, щодо накладення арешту на зазначений транспортний засіб, має першочергове значення і зволікання у його розгляді може створити реальну загрозу зміни або знищення слідів кримінального правопорушення, а також унеможливлює добування інших доказів.

Беручи до уваги, що автомобіль «HYUNDAI I30», р.н. НОМЕР_1 , зберіг на собі сліди вчинено кримінального правопорушення, а також враховуючи, що не накладення арешту може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт на зазначене майно.

Клопотання слідчого оформлено відповідно до ст. 171 КПК України та погоджено прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 .

В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій підтримав доводи свого клопотання та просив задовольнити з підстав вказаних у клопотанні.

Згідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Так, згідно положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що 18.02.2024, приблизно, о 16 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «HYUNDAI I30», р.н. НОМЕР_1 , здійснювала рух по другорядній дорозі проїзної частини вул. Шкільної зі сторони просп. Соборного в напрямку вул. Яценка в м. Запоріжжі. В якості пасажира в автомобілі перебувала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час, водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_2 , здійснювала рух по головній дорозі проїзній частині вул. Шкільної зі сторони вул. Української в напрямку вул. Яценка в м. Запоріжжі. В якості пасажира в автомобілі перебували: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Під час руху, водій ОСОБА_5 не надала перевагу в русі автомобілю «ВАЗ», виїхала на перехрестя, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів.

В результаті пригоди водії та пасажири госпіталізовані до лікарні з тілесними ушкодженнями.

Кримінальне правопорушення кваліфікується за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України.

Більш того, вказане вилучене майно зберігає на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому воно перебуває після дорожньо-транспортної пригоди, являється одним із способів встановлення доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, при зверненні із клопотанням доведено вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, доказове значення у якому має вказаний автомобіль, який має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене вище, з урахуванням вимог ч. 2 ст.173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки слідчим було обґрунтовано правову підставу для арешту майна, транспортний засіб зберігає на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому він перебуває після дорожньо-транспортної пригоди, являється одним із способів встановлення доказів у кримінальному провадженні, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, в зв`язку з чим можливо накласти арешт на транспортний засіб «HYUNDAI I30», р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зберігання вказаного автомобілю здійснюється в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 18 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб «HYUNDAI I30», р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1