Справа № 953/1172/24
н/п 1-кс/953/1817/24
"14" березня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
06.03.2024 в системі «Електронний суд» до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання вказане клопотання, в якому заявник просить зняти (скасувати) повністю арешт на автомобіль «DAF», р.н. НОМЕР_1 , який належать ОСОБА_4 , та у разі неможливості зняття арешту повністю, просить частково скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15.02.2024 та визначити місцем зберігання вказаного автомобілю за фактичну адресу мешкання власника ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 , оскільки він уже оглянутий експертом, і вже непотрібний органу досудового розслідування, та зняття арешту не зашкодить здійсненню досудового слідства вказаного кримінального провадження, та зберігання автомобілю на разі здійснюється в неналежних умовах.
Представник власник майна в судове засідання не з`явився, на адресу суду в системі «Електронний суд» спрямував заяву про розгляд клопотання за його відсутності, та просив його задовольнити.
Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2024 року накладено арешт на автомобіль «DAF», р.н. НОМЕР_1 , який належать на праві власності ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження, та користування, та визначено місцем його зберігання на території майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Гер. Харкова, 299/3-А.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Згідно повідомлення слідчого транспортний засіб оглянутий, та отримані висновки експерта, в подальшому проведення слідчих дій з автомобілем не планується, проте може бути виникнути необхідність у проведенні додаткових досліджень та експертиз відповідно до заяви прокурора.
Керуючись ст. ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Передати автомобіль «DAF», р.н. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику вказаного майна, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна з визначенням місця його зберігання за фактичною адресою власника майна ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 .
В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5