Номер провадження: 11-сс/813/728/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2024 року про відмову у задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 про роз`яснення судового рішення,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин

Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 про роз`яснення ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року в порядку ст. 380 КПК України, якою було частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , та відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 26.04.2024 року з визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що з тексту вищезазначеної ухвали не вбачається положень, що потребують окремого роз`яснення, які передбачено згідно норми кримінально процесуального законодавства.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою роз`яснити судове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя неналежним чином розглянув його заяву, оскаржувана ухвала є незрозумілою у частині територіального органу/підрозділу ДМС на який покладено обов`язок зберігати паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Позиції учасників апеляційного провадження

Учасники апеляційного розгляду, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явились, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались, при цьому, апелянт просить розглядати його апеляційну скаргу за його відсутності.

Враховуючи неявку учасників процесу в судове засідання, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Роз`яснення полягає у викладенні рішення у більш ясній та зрозумілій формі і, виходячи з вимог кримінального процесуального закону, може бути здійснене у разі, якщо без такого роз`яснення судове рішення складно виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної його частини. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі. При цьому суд жодним чином не вправі змінювати зміст відомостей, викладених у судовому рішенні, і торкатись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. Це дає змогу усунути недоліки судового рішення, які стосуються недотримання його ясності та визначеності. При цьому в заяві про роз`яснення рішення повинно бути зазначено, що саме в цьому рішенні є незрозумілим, у чому полягає ця незрозумілість, які припускаються варіанти тлумачення тих чи інших формулювань та найголовніше як це впливає на неможливість реалізації судового рішення.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №202/4467/14-к визначено, що роз`яснення рішення суду є засобом виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні незрозумілості судового акта і викладенні рішення суду у більш зрозумілій формі. Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення (ухвала Верховного Суду України від 13 липня 2016 року у справі N 21-452іп16).

Як вбачається із матеріалів справи, 04 квітня 2024 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява адвоката ОСОБА_6 про надання роз`яснення ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року, а саме, чи є Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області відповідним територіальним органом/підрозділом ДМС на який покладено обов`язок зберігати паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (а.с. 1-2).

Слідчий суддя, мотивуючи відмову у роз`ясненні рішення суду, зазначив, що суд роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст. У свою чергу, ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року викладена у ясній і зрозумілій формі, обов`язок здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну сформульовано відповідно до вимог та змісту КПК України. Визначення зобов`язання певного підрозділу ДМС зберігати документ не передбачено законом.

Апеляційний суд, погоджується з такими висновками слідчого судді, оскільки формулювання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року у справі №947/10517/24 (провадження №1-кс/947/4425/24), є чітким за змістом, зрозумілим, викладене з додержанням вимог кримінального процесуального закону без можливості різного тлумачення та визначень, які не передбаченні нормами кримінально-процесуального закону, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що зазначена ухвала є зрозумілою.

Проаналізувавши доводи апеляційного скарги, колегія суддів констатує, що ОСОБА_6 фактично бажає внести таким чином зміни до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року. Такі дії апелянта порушують загальні засади кримінального провадження, передбачені ч. 1 ст. 7 КПК України. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Такі висновки узгоджуються з практикою ЄСПЛ, викладеною в рішенні «Желятков проти України» від 09.06.2011, заява №4994/04.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про законність та вмотивованість оскаржуваного рішення першої інстанції, а отже про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2024 року про відмову у задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року в порядку ст. 380 КПК України, якою було частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , та відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 26.04.2024 року з визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4