Справа № 761/5515/24
Провадження № 1-кс/761/4197/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_4

представника володільця тимчасово

вилученого майна адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 29.08.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190; ч.4 ст.190; ч.5 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 29.08.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190; ч.4 ст.190; ч.5 ст.190 КК України, під час обшуку автомобіля, а саме: ключі від автомобіля та автомобіль марки «Lexus RX350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN-номер: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який належить на праві власності ОСОБА_6 , (ІПН НОМЕР_3 ), із забороною будь-яким фізичним чи юридичним особам розпоряджатися цим майном.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження ,відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2023 під № 0000121 щодо заволодіння чужим майном.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Києва діє група осіб, які за попередньою змовою між собою вчиняють шахрайські дії, направлені на заволодіння чужим майном, використовуючи при цьому заздалегідь підроблені документи, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна.

Допитано в якості свідка оперуповноваженого УСР в місті Києві ДСР Національної поліції України ОСОБА_7 , який повідомив про те, що під час супроводження матеріалів кримінального провадження встановлено причетність групи осіб, які за попередньою змовою, діючи умисно, з метою особистого збагачення, створили злочинну організацію, для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних з шахрайськими діями на території України. Під час розслідування зазначеного кримінального правопорушення встановлено, що особи займаються шахрайськими діями, а саме підшукують осіб похилого віку, в яких є нерухоме майно та використовуючи заздалегідь підроблені документи звертаються до приватних нотаріусів для видачі довіреностей на право здійснювати переоформлення зазначеного нерухомого майна та в подальшому розпоряджатися майном, в тому числі здійснювати його продаж, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна.

Під час перевірки встановлено коло осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення:

1. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_9 серед учасників групи має прізвисько « ОСОБА_10 ». Підшукує, координує та фінансує осіб для вчинення шахрайських дій пов`язаних із заволодінням грошових коштів банківських установ та нерухомого майна громадян. Користується автомобілями Mitsubishi н.з. НОМЕР_4 , Lexus ES350 н.з. НОМЕР_5 .

2. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_2 . Приймає безпосередню участь у виготовленні підробних документів для вчинення шахрайських дій. Серед учасників групи має прізвисько « ОСОБА_12 ». Користується автомобілем Lexus, RX 350 н.з. НОМЕР_6 . Також користується гаражами № НОМЕР_7 за адресою м. Київ вул. Автозаводська, 71-А.

3. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 . Серед учасників групи має прізвисько « ОСОБА_14 ». ОСОБА_15 є виконавцем злочинної групи, а саме за вказівкою ОСОБА_9 та ОСОБА_4 займається пошуком безпосередньо вчиняє шахрайські дії в сфері нерухомості та незаконного отримання кредитних грошових коштів банківських установ та нотаріальні довіреності по підроблених документах. Користується автомобілем Chevrolet Aveo н.з. НОМЕР_8

4. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_9 ; уродженка Україна місто Київ зареєстрована: АДРЕСА_5 . ОСОБА_17 надає консультацію перед вчинення злочину безпосередньо ОСОБА_15 , а також іншим особам. Користується автомобілями Smart Dortwo н.з. НОМЕР_10 , Nisan Altima н.з. НОМЕР_11

5. ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; Проживає: АДРЕСА_6 . Остання займається пошуком осіб, які в подальшому будуть вчиняти шахрайські дії, також особисто відвідує нотаріусів з підробленими документами та отримує доручення з метою використання їх для незаконного заволодіння об`єктами нерухомості.

6. ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; Проживає: АДРЕСА_7 . За вказівкою ОСОБА_20 використовуючи підроблені документи отримує доручення з метою використання їх для незаконного заволодіння об`єктами нерухомості.

Так, 17.09.2023 ОСОБА_15 , на автомобілі Chevrolet Aveo, н.з. НОМЕР_8 разом з ОСОБА_20 , прибув до приватного нотаріуса ОСОБА_21 , за адресою м. Київ, проспект Перемоги, буд. 123, оф. 212, тел.: НОМЕР_12 та ОСОБА_15 передав документи ОСОБА_20 які заздалегідь підготовив ОСОБА_4 , для вчинення шахрайських дій а саме отримання довіреності на право розпоряджатися майном квартирою в

АДРЕСА_8 , виконувала роль ОСОБА_22 та видала довіреність на ОСОБА_23 тривалістю на 1 рік, реєстраційний номер 55736156 від 18.09.2023, номер у реєстрі нотаріальних дій 2359, бланк: HСP 595944.

Крім цього, 27.10.2023 ОСОБА_15 , разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_24 , приїхали до приватного нотаріуса ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_9 . ОСОБА_20 спільно з ОСОБА_24 , піднялися до приміщення нотаріуса для отримання довіреності на право розпоряджатися майном, а саме квартирою в АДРЕСА_10 . ОСОБА_24 , виконувала роль померлої ОСОБА_25 ІНПП НОМЕР_13 та видала довіреність на ОСОБА_26 тривалістю 1 рік реєстраційний номер 55905525 від 27.10.2023, номер у реєстрі нотаріальних дій 2716, бланк: HCO 660078. В результаті вказаних дій даний об`єктом нерухомого майна був незаконно переоформлений.

08.12.2023 відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер: 1489, виданий 08.12.2023, видавник: ОСОБА_27 , приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_10 , відчужена ОСОБА_26 яка діяла на підставі довіреності від імені померлої ОСОБА_25 , ОСОБА_28 .

Згідно відповіді комунального підприємства «МІСЬКА РИТУАЛЬНА СЛУЖБА» міста Івано-Франківськ, відповідно до запису в реєстрі поховань гр. ОСОБА_25 , 1941 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , похована 10.08.2021 на міському кладовищі в с. Чукалівка Івано-Франківської міської територіальної громади. Згідно договору-замовлення організацію та поховання вказана ОСОБА_26 .

Також, 03.11.2023 ОСОБА_15 , на автомобілі Chevrolet Aveo, н.з. НОМЕР_8 разом з ОСОБА_17 , приїхали до приватного нотаріуса ОСОБА_29 , за адресою м. Київ, проспект Червоної Калини (проспект Маяковского), буд. 26 та ОСОБА_15 зайшов до приміщення нотаріуса для отримання довіреності на право розпоряджатися майном, а саме земельною ділянкою :75:800:0012. ОСОБА_15 виконував роль ОСОБА_30 та діючи від його імені видав довіреність на гр. ОСОБА_31 , ІНПП НОМЕР_14 тривалістю на 1 рік (реєстраційний номер 55933629 від 03.11.2023, номер у реєстрі нотаріальних дій 1467, бланк: HСP 533202), з метою шахрайським шляхом заволодіти вказаним майном.

Далі, 21.11.2023 ОСОБА_15 , на автомобілі Chevrolet Aveo, н.з. НОМЕР_8 разом з ОСОБА_20 , приїхали до приватного нотаріуса ОСОБА_32 за адресою м. Київ, б-р. Івана Лепсе, 50, де ОСОБА_15 передав заздалегідь підроблені документи ОСОБА_20 які раніше підгодовував ОСОБА_4 для вчинення шахрайських дій, а саме отримання довіреності на право розпоряджатися квартирою в АДРЕСА_11 . В даному епізоді ОСОБА_20 виконувала роль ОСОБА_22 та видала довіреність на ОСОБА_23 тривалістю на 1 рік (реєстраційний номер 56000896 від 21.11.2023, номер у реєстрі нотаріальних дій 2006, бланк: HСP 197976).

18.12.2023 ОСОБА_15 , на автомобілі Chevrolet Aveo, н.з. НОМЕР_8 разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_33 , приїхали до приватного нотаріуса ОСОБА_21 за адресою м. Київ пр-т Перемоги, буд. 123, оф. 212, де ОСОБА_20 надала консультацію ОСОБА_34 , яким чином необхідно себе поводити та про що говорити у приміщенні нотаріуса, з метою вчинення злочину. Після проведення необхідних консультацій ОСОБА_33 піднялася до офісу для отримання довіреності на право розпоряджатися майном, а саме квартирою в АДРЕСА_12 . В даному епізоді ОСОБА_35 , виконувала роль померлої ОСОБА_36 , яка була власницею квартири та видала довіреність на ім`я ОСОБА_37 тривалістю на 3 роки (реєстраційний номер 56092886 від 18.12.2023, номер у реєстрі нотаріальних дій 3149, бланк: HCO 660326).

06.02.2024, під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки «Lexus RX350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN-номер: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який належить на праві власності ОСОБА_6 , (ІПН НОМЕР_3 ), за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 11 виявлено та вилучено: ключі від вказаного автомобіля.

Також обшуком вилучено автомобіль марки «Lexus RX350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN-номер: НОМЕР_2 .

Автомобіль направлено на зберігання на спеціалізований штраф-майданчик за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б.

06.02.2024, на підставі ст. 98 КПК України винесено постанову про визнання речовим доказом речей, які вилучені в авто, а також автомобіля марки Lexus RX350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN-номер: НОМЕР_2 , оскільки цей транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення.

Вказані речі є тимчасово вилученим майном та мають значення речових доказів, а тому з метою їх збереження та запобігання, подальшого відчуження, знищення, та призначення експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

З метою всебічного, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження, встановлення істини у провадженні, збереження речових доказів, запобігання, подальшого відчуження, знищення та призначення експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з мотивів наведених у ньому та просив задовольнити його.

Представник володільця тимчасово вилученого майна, заперечував щодо задоволення клопотання, у зв`язку із відсутністю правових підстав для арешту вказаного майна, його довіритель не має відношення до скоєння кримінальних правопорушень, які розслідуються, не перебуває у статусі підозрюваного, вказаний транспортний засіб не відповідає жодному із критеріїв визначених положенням ст. 98 КПК України у даному кримінальному проваджені не може бути використаним як доказ.

Володілець майна ОСОБА_4 зазначив, що вказаний автомобіль належить його дружині, він інколи користується цим автомобілем. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, дійшла висновку про наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно положення частини 2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зі змісту клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження № 0000121 від 29.08.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190; ч.4 ст.190; ч.5 ст.190 КК України.

06.02.2024, під час проведення обшуку марки автомобіля «Lexus RX350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN-номер: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який належить на праві власності ОСОБА_6 , (ІПН НОМЕР_3 ), було вилучено вказаний автомобіль та ключі від нього.

06.02.2024, на підставі ст. 98 КПК України винесено постанову про визнання речовим доказом марки «Lexus RX350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN-номер: НОМЕР_2 та ключів від нього, оскільки цей транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Однак, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що зазначений автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу для даного кримінального провадження. Матеріали клопотання не містять будь-яких даних, які б документально підтверджували той факт, що вказане тимчасово вилучене майно є доказом кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування. Мотиви визнання вказаного автомобіля речовим доказом з підстав, щотранспортний засіб є предметом кримінального правопорушення необґрунтовані, спростовуються матеріалами клопотання, оскільки такі обставини, де предметом кримінального правопорушення був би вказаний автомобіль, не розслідуються в межах даного кримінального провадження.

Не наведено належних обґрунтувань, для доведення яких саме обставин, що підлягають доказуванню в межах даного кримінального провадження, відповідно до вимог ст.91 КПК України, вказаний автомобіль та ключі від нього можуть бути використані.

Не містить клопотання прокурора і жодних доказів того, що такий обсяг втручання у власність ОСОБА_6 та право користування інших осіб виправдовує завдання кримінального провадження.

Також, в ході судового розгляду слідчим суддею не встановлено, а прокурором не надано відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_4 ймовірно причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190; ч.4 ст.190; ч.5 ст.190 КК України, та вилучений автомобіль, ключі до нього в ході проведення обшуку мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення або є засобами вчинення кримінального правопорушення та/або містить у собі сліди вчиненого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на день розгляду клопотання прокурора власнику тимчасово вилученого майна, а також ОСОБА_4 про підозру не повідомлено.

Крім того, до клопотання не долучено рішення суду на підставі, якого було проведено вказаний обшук.

Враховуючи вищевикладене, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт тимчасового вилученого майна, а також недоведеність прокурором факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантовано право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справі ««EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України»:

«…1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 62 від 10 травня 2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)…».

Таким чином, враховуючи положення Кримінального процесуального кодексу України, практику Європейського суду з прав людини, на переконання слідчого судді, накладення арешту у даному випадку призведене до порушення справедливого балансу між інтересами власника ОСОБА_6 гарантованим їй законом, і завданнями цього кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене та відсутність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 29.08.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190; ч.4 ст.190; ч.5 ст.190 КК України, а саме: ключів від автомобіля та автомобіля марки «Lexus RX350», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN-номер: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який належить на праві власності ОСОБА_6 , (ІПН НОМЕР_3 ), із забороною будь-яким фізичним чи юридичним особам розпоряджатися цим майном, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Проголошення повного тексту ухвали відбудеться о 09 год. 00 хв. 28 лютого 2024.

Слідчий суддя