Справа № 308/4678/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією командира відділення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 Кримінального кодексу України (далі КК України), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000449 від 11.12.2023.

Під час досудового розслідування встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.12.2023 та в невстановленому місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, за попередньою змовою з невстановленим досудовим розслідуванням особами, з метою незаконного збагачення.

Так, 09.12.2023 ОСОБА_4 в невстановлений досудовим розслідуванням час, в ході телефонної розмові запропонував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зустрітися особисто з метою обговорення можливого переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску. В подальшому, 10.12.2023 ОСОБА_4 під час особистої зустрічі в на даний час невстановленому місці та в невстановлений час запропонував свідку ОСОБА_7 переправити його через державний кордон України в країни ЄС поза межами пункту пропуску за грошову винагороду у розмірі 4500 доларів США.

Надалі, 20 січня 2024 року о 13 годині 47 хвилин в ході контролю за вчиненням злочину та під час зустрічі ОСОБА_7 з громадянином ОСОБА_4 , останній запропонував перетнути державний кордон України «поза межами прикордонного контролю в країни ЄС», однак за вищу грошову винагороду у сумі 6000 (шість тисяч) Євро.

У подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій умисел на незаконне збагачення та для гарантії наміру перетнути державний кордон України ОСОБА_7 висунув останньому вимогу передати йому так званий завдаток у сумі 1000 (одна тисяча) Євро.

Так, 22.01.2024 близько 12 години ОСОБА_7 в ході контролю за вчиненням злочину на виконання вимоги ОСОБА_4 знаходячись під мостом, який знаходиться по вул. Миру в м. Мукачево, поряд з автосервісом «АТЛ» передав ОСОБА_4 1000 (одну тисячу) Євро так званого завдатку за незаконне переправлення через державний кордон України.

10 березня 2024 року о 10 годині 28 хвилин, використовуючи мобільний додаток «WhatsApp», громадянин ОСОБА_4 в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 повідомив, що за ним заїдуть близько 12.00 години та додав, що він має бути готовий та зібраний. Однак, в подальшому зазначив, що ОСОБА_7 необхідно бути в м. Мукачево, по вул. Берегівській 108 найближчим часом разом з особою, яка має передати грошові кошти після переправлення через державний кордон України.

Так, о 12 годині 19 хвилин ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який діяв під контролем правоохоронних органів, прийшли на визначене ОСОБА_4 місце зустрічі по вул. Берегівській, 108, в м. Мукачево, де на них чекав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого ОСОБА_4 залучив як безпосереднього виконавця та з яким свідки в подальшому пройшли близько 100 метрів та сіли в автомобіль марки Фольксваген, моделі пасат д.н.з. НОМЕР_2 . Перебуваючи за кермом вказаного автомобіля ОСОБА_10 відвіз ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на вулицю Святомихайлівську, що в м. Мукачево, де повідомив ОСОБА_7 про необхідність пересісти в інший на даний час невстановлений досудовим розслідуванням автомобіль, на якому ОСОБА_7 відвезуть до безпосереднього місця перетину державного кордону України. В ході керування транспортним засобом ОСОБА_10 надавав поради та вказівки ОСОБА_7 щодо незаконного перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску. Водначас, в ході телефонної розмови з ОСОБА_4 , ОСОБА_10 вирішував із ОСОБА_4 хто з них отримує грошові кошти за незаконне переправлення через державний кордон України.

Окрім того, другу частину грошових коштів за незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України поза межами пункту пропуску за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 , громадянин ОСОБА_9 мав передати ОСОБА_4 тільки після того, як ОСОБА_7 напише повідомлення про те, що знаходиться безпосередньо біля державного кордону або вже перетнув його.

В подальшому, невстановленими досудовим розслідуванням особами на невстановленому трнаспорті ОСОБА_7 відвезли до селища Голобор, Берегівського району, а саме до будинку, який знаходиться в районі 139 прикордонного знаку, з метою його подальшого незаконного переправлення поза пунктами пропуску через державний кордон України до Угорщини.

В той же час, ОСОБА_10 на авомобілі марки Фольксваген, моделі пасат д.н.з. НОМЕР_2 , відвіз свідка ОСОБА_9 до під`їзду на дорозі до КПП №1 вч А1556 (склади РАО та ІБ), орієнтовно за 100 метрів від КПП №1 с. Гать Берегівського району, до яких підійшов ОСОБА_4 , разом з яким вони чекали повідомлення від особи, яку мали переправити через державний кордон України, а саме громадянина ОСОБА_7 .

В свою чергу, ОСОБА_7 перебуваючи в с. Голобор, Берегівського району, Закарпатської області, діючи в рамках контролю за вчиненням злочину, безперешкодно за допомогою човна, який останньому надали на даний час невстановлені співвиконавці вказаного злочину, поряд з 139 прикордонним знаком, перетнув державний кордон України до Угорщини через річку Тиса та повідомив про це ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_4 висловив вимогу про передачу останньої частини грошових коштів за незаконного переправлення Кулешова через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

Так, ОСОБА_9 близько 15 години 10.03.2024, діючи в рамках контролю за вчиненням злочину передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США за переправлення громадянина ОСОБА_7 через державний кордон України поза межами пукнту пропуску. В свою чергу, ОСОБА_4 відрахував 3900 (три тисячі дев`ятсот) доларів США з наданих йому грошових коштів та передав їх ОСОБА_10 , а 1600 (одну тисячу шістсот) доларів США залишив собі.

Після чого, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було затримано працівниками правоохоронних органів, що мало місце 10.03.2024 о 15.03 під`їзду на дорозі до КПП №1 вч А1556 (склади РАО та ІБ), орієнтовно за 100 метрів від КПП №1 с. Гать Берегівського району, Закарпатської області.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, максимальна міра покарання за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років. Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність обрання ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, перешкодити явці свідків чи заявника до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів.

У судовому засіданні прокурор відомості, викладені в клопотанні підтримав, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти поданого клопотання, просив відмовити у його задоволенні. Просив розглянути можливість обрання альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав свого захисника.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000449 від 11.12.2023.

11 березня 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, зокрема, протоколом затримання громадянина ОСОБА_4 від 10.03.2024, протоколом обшуку від 10.03.2024, протколом огляду місця події від 10.03.2024, протоколами допиту свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , протоколом вручення грошових коштів та іншими доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином. Санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя, враховує дані, що характеризують особу підозрюваного, той факт, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне, з урахуванням виключних обставин, клопотання слідчого задовольнити.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, інших даних про його особу, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених КПК України, слід встановити в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Також слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати ОСОБА_4 з 15 год. 03 хв. 10 березня 2024 року по 8 травня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків - два місяці.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13 березня 2024 року о 08 год. 35 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1