Справа № 372/1665/24
Провадження 1-кс-826/24
ухвала

Іменем України

04 липня 2024 року м.Обухів

Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 19.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України, яке обґрунтовує тим, що слідчими Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000065 від 19.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Обухівською окружною прокуратурою Київської області.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування невстановлені особи Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАЦІЯ 1» (КОД , далі - ТОВ «НОВАЦІЯ 1»), шляхом обману, незаконно заволоділи земельною ділянкою за кадастровим номером :02:001:0001 загальною площею 7,2761 га, з цільовим призначенням - землі водного фонду, яка розташована: Київська область, Обухівський район, Халеп?янська сільська рада, чим вчинили шахрайство, в умовах воєнного стану.

Встановлено, що між Обухівською районною державною адміністрацією Київської області (далі - Обухівська РДА) та ТОВ «НОВАЦІЯ 1» 03.04.2008 було укладено договір оренди земельної ділянки № 2025. Згідно з указаним договором ТОВ «НОВАЦІЯ 1» отримало в строкове платне користування земельну ділянку для утримання викуплених будівель та споруд насосної станції першого підйому водоводу «Дніпро-Рось» в адміністративних межах Халеп?янської сільської ради Обухівського району Київської області. В оренду передавалась земельна ділянка загальною площею 7,2761 га з кадастровим номером :02:001:0001.

У подальшому, у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ «НОВАЦІЯ 1» зобов`язань за договором оренди земельної ділянки від 03.04.2008 № 2025 щодо сплати орендної плати, прокурором Обухівського району Київської області подано відповідний позов в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області до ТОВ «НОВАЦІЯ 1» про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки.

У зв`язку з цим, рішенням Господарського суду Київської області від 05.11.2013 у справі № 910/18362/13 розірвано договір оренди земельної ділянки від 03.04.2008 № 2025, укладений між Обухівською РДА та ТОВ «НОВАЦІЯ 1». Зобов`язано ТОВ «НОВАЦІЯ 1» повернути Обухівській РДА земельну ділянку загальною площею 7,2761, яка знаходиться в адміністративних межах Халеп?янської сільської ради Обухівського району Київської області.

Поряд з цим, 05.12.2023 державним реєстратором Маловільшанської сільської ради Київської області ОСОБА_4 внесено запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0001 загальною площею 7,2761 га, з цільовим призначенням - землі водного фонду, яка розташована: Київська область, Обухівський район, Халеп?янська сільська рада, за ТОВ «НОВАЦІЯ 1».

Підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0001 був державний акт на право власності на земельну ділянку ЯБ № 566867, виданий 21.04.2006 Обухівським районним відділом земельних ресурсів, а також на підставі документу № 19-10-0.223-11250/2-23 від 27.11.2023 виданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві та Київській області та відомостей з Державного земельного кадастру № 68618549 від 05.12.2023.

Після цього, 06.02.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 внесено запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0001 загальною площею 7,2761 га, з цільовим призначенням - землі водного фонду, яка розташована: Київська область, Обухівський район, Халеп?янська сільська рада, на підставі договору купівлі-продажу № 421 від 06.02.2024 за Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКА І ТЕХНІКА БЦ» (КОД , далі ТОВ «НАУКА І ТЕХНІКА БЦ»).

Підставою для вчинення указаної реєстраційної дії був договір купівлі-продажу № 421 від 06.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВАЦІЯ 1» та ТОВ «НАУКА І ТЕХНІКА БЦ», відповідно до якого ТОВ «НОВАЦІЯ 1» продало ТОВ «НАУКА І ТЕХНІКА БЦ» земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0001 за 2 014 800 грн.

Поряд з цим, відповідно до звернення Української міської ради Обухівського району Київської області розпорядником земель територіальної громади є міська рада, у тому числі земельною ділянкою за кадастровим номером :02:001:0001. Також у зверненні зазначено, що Українською міською радою не приймалось жодних рішень щодо передачі вказаної земельної ділянки в приватну власність будь-яким фізичним або юридичним особам. Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0001, розробником технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є ФОП ОСОБА_6 . Водночас, керівником та бенефіціаром ТОВ «Наука і техніка БЦ», власником земельної ділянки також є ОСОБА_6 . На підставі викладеного, Українська міська рада Обухівського району Київської області просить вижити заходи, в межах повноважень, щодо представництва інтересів держави в особі Української міської ради щодо земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0001 та повернення її у комунальну власність.

Також слід вказати, що відповідно до листів Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області будь-яка документація із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0001 у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня. Крім цього, відсутні в архіві правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку, у т.ч. державний акт на право власності серії НОМЕР_1 від 21.04.2006 виданого ТОВ «НОВАЦІЯ-1», а також будь-які інші державні акти, що посвідчують право власності/користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 1 Земельного Кодексу (далі - ЗК України), земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. За змістом ст. ст. 19, 20 цього кодексу, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови, землі оздоровчого призначення, землі рекреаційного призначення, землі водного фонду. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 Водного Кодексу (далі - ВК України), до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації об`єктів водного фонду, виконують певні захисні функції. Чинним законодавством встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Статтею 59 ЗК України, передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість їх використання для визначених цілей на умовах оренди. Згідно з п. «д» ч. 4 ст. 84 ЗК України землі водного фонду не можуть передаватися в приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 59 ЗК України, громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення й берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури)), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського й річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема, зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами, внутрішніми морськими водами та територіальним морем, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не можуть передаватися у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Велика Палата Верховного Суду у своїх висновках неодноразово зазначала про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, й нового володільця, крім випадків, передбачених у ст. 59 цього кодексу (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18); від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18); від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18); від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19); від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19)).

Таким чином, невстановлені особи ТОВ «НОВАЦІЯ 1», шляхом обману, незаконно заволоділи земельною ділянкою за кадастровим номером :02:001:0001 загальною площею 7,2761 га, з цільовим призначенням - землі водного фонду, яка розташована: Київська область, Обухівський район, Халеп?янська сільська рада, чим вчинено шахрайство, в умовах воєнного стану.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:0001, площею 7,2761 га, є об`єктами кримінально протиправних дій та набута кримінально протиправним шляхом, тобто в розумінні ст. 98 КПК України є речовим доказом.

Враховуючи те, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0001 здобуде незаконним шляхом, указана земельна ділянка визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 12. ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Так, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, з метою недопущення подальшого неправомірної зміни власника земельної ділянки, слід дійти висновку про необхідність розгляду клопотання за відсутності представника власника земельної ділянки.

В зв`язку з цим прокурор просив суд накласти арешт на майно, шляхом заборони здійснення дій щодо права на відчуження, розпорядження земельною ділянкою, на земельну ділянку :02:001:0001 загальною площею 7,2761 га, з цільовим призначенням - землі водного фонду, яка розташована: Київська область, Обухівський район, Халеп?янська сільська рада, та на праві приватної власності належать Товариству з обмеженою відповідальністю «НАУКА І ТЕХНІКА БЦ» (КОД , адреса: АДРЕСА_1 ).

Прокурор в судове засідання не з`явився, просив розглядати клопотання без його участі, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовільнити.

Представник ТОВ «НАУКА І ТЕХНІКА БЦ» адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подала повторне клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату, що слідчий суддя розцінює як зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Неявка представник ТОВ «НАУКА І ТЕХНІКА БЦ» не перешкоджає розгляду вказаного клопотання прокурора.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Судом встановлено, що слідчими Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000065 від 19.03.2024року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Вважаю доводи клопотання про наявність підстав для накладення арешту не обґрунтованими і безпідставними.

При накладенні арешту на майно (речі та документи) слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Санкцією ч.3 ст.190 КК України не передбачено конфіскація майна.

Так з матеріалів справи вбачається, що прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області не зазначено підставу, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, на яке він просить накласти арешт. Доказів на підтвердження відомостей про те, що відповідне майно мають ознаки, передбачені ст.ст.98, 170 КПК України слідчому суді не подано.

За таких обставин, вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-9, 172,174, 303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1