Справа №585/519/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/214/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого 2024 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000113 від 02 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого 2024 року, клопотання слідчого Роменського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, задоволено.

Накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000113 від 02.02.2024, належне ОСОБА_7 , яке було вилучене 02.02.2024 в ході проведення огляду місця події - відкритої ділянки місцевості, розташованої на відстані приблизно 1 км від с. Підставки, Роменського району Сумської області, де було здійснено незаконну порубку 21 дерева породи «берест, вільха, клен ясенелистий» на території 81 кварталу 3 виділу лісомасиву ДП «Недригайлівський агролісгосп», а саме: електропилку марки «greenworks» 40 VOLTLITHIUMMAX чорно-зеленого кольору разом з акумулятором до даної пилки, яку поміщено до спецпакету НПУ, який прошито та до якого прикріплено пояснювальну бирку з підписами понятих та слідчого, шляхом заборони користуватися, розпоряджатися вказаним майном та його відчуження.

Не погодившись зі вказаним рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого 2024 року та постанови нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, повернути електропилку власнику майна ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційних вимог, представник власника майна зазначає про те, що під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на електропилку, в кримінальному провадженні підозру не повідомлено жодній особі, тим паче ОСОБА_7 , як і не встановлено розмір, завданої злочином.

Окрім цього, слідчим суддею не було задоволено клопотання захисту про допит свідка ОСОБА_10 , яка була присутня при огляді місця порубки дерев. Також власник майна не був об`єктивно допитаний в суді по обставинах розпочатого кримінального провадження, та не взято до уваги покази останнього про те, що він не здійснював порубку 21 дерева.

Крім того, всупереч вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчим суддею не було дотримано строк розгляду клопотання слідчого про арешт майна, яке надійшло 05 лютого 2024 року, а ухвала постановлена лише 12 лютого 2024 року.

Під час апеляційного розгляду, представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу доповнив та зазначив про те, що клопотання про арешт подано неналежним суб`єктом, а саме слідчим СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області, оскільки на той час ОСОБА_7 мав статус третьою особою, а тому право звернення з клопотанням про накладення арешту на майно наділений виключно прокурор.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, пояснення власника майна ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, та просив її залишити без змін, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи доповненої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критерієм, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000113, внесеному до ЄРДР 02 лютого 2024 року, за попередньою кваліфікацією, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

У рамках даного кримінального провадження до слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся слідчий СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучено 02 лютого 2024 року у ході проведення огляду місця події, на відкритої ділянки місцевості, розташованої на відстані приблизно 1 км. від с. Підставки, Роменського району Сумської області, а саме на: електропилку марки «greenworks» 40 VOLTLITHIUMMAX чорно-зеленого кольору, разом з акумулятором до даної пилки.

Своє клопотання слідчий вмотивував тим, що вилучене в ході огляду майно, може зберегти на собі сліди злочину та бути знаряддям вчинення злочину. Відповідно до ст. 98 КПК України, вилучене майно визнано речовим доказом, а тому може бути доказом підтвердження фактів та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, слідчим суддею було встановлено, що досудове розслідування здійснюється за фактом того, що на території 81 кварталу 3 виділу лісомасиву, що належить ДП Недригайлівський лісгосп, що знаходиться поблизу с. Підставки, Роменського району, Сумської області виявлено ОСОБА_7 , який незаконно спилював деревину породи «вільха, клен, берест».

У ході проведення огляду місця події - відкритої ділянки місцевості, розташованої на відстані приблизно 1 км від с. Підставки Роменського району Сумської області, де було здійснено незаконну порубку 21 дерева породи «берест, вільха, клен ясенелистий» на 81 кварталу 3 виділу лісо масиву ДП «Недригайлівського агролісгоспу», виявлено та вилучено: електропилку марки «greenworks» 40 VOLTLITHIUMMAX чорно-зеленого кольору разом з акумулятором до даної пилки, яку поміщено до спецпакету НПУ, який прошито та до якого прикріплено пояснювальну бирку з підписами понятих та слідчого; деревину породи «берест, вільха, клен ясенелистий» в пиляному стані різною довжиною загальною кількістю близько 1,1 м3, - передано на відповідальне зберігання працівникам ДП «Недригайлівський лісгосп».

Так, із врахуванням доданих до клопотання доказів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності. Не застосування цих заходів забезпечення кримінального провадження не дають змоги досягти дієвості цього кримінального провадження, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що за вказаних обставин, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про відповідність вказаного майна зазначеним у ст.98 КПК України критеріям та доцільність накладення арешту на електропилку, з огляду на існування сукупності розумних підозр вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, може містити сліди вчинення злочину, які можливо знищити, пошкодити чи втратити.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речового доказу врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області від 02 лютого 2024 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Колегія суддів зазначає, що матеріали провадження свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Тому доводи апеляції про не врахування слідчим суддею показів ОСОБА_7 про те, що він не здійснював порубку 21 дерева, є необґрунтованими.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, не спростовують висновків слідчого судді, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд зі забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини 3 вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.

Крім того, хоча застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_10 , зведені до незгоди із прийнятими слідчим суддею рішеннями за наслідками розгляду такого клопотання, та не є самостійною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Окрім цього, слідчим суддею було надано право власнику майна ОСОБА_7 висловити свою позицію стосовно поданого слідчим клопотання про арешт майна та скористатися право захист, що і було реалізовано останнім.

Під час перевірки доводів представника щодо несвоєчасності розгляду клопотання про арешт майна, колегія суддів виходить із того, що у КПК України законодавець не зазначив такої підстави для відмови у задоволенні клопотання чи для повернення клопотання про арешт майна як його розгляд із порушенням визначених КПК України строків.

Так, сам по собі факт вирішення слідчим суддею клопотання про арешт майна із пропуском строків, визначених КПК України, не може бути підставою для відмови в арешті такого майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні.

Вказане обумовлюється тим, що недотримання строку розгляду клопотання щодо арешту майна, яке має ознаки речового доказу, задля досягнення завдань кримінального провадження, не позбавляє таке майно доказової сили, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Крім того, наслідком порушення такого строку не може бути прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки випадки, коли слідчий суддя має відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна визначені в ч. 3 ст. 132 та ч. 1 ст. 173 КПК України, і серед них такої підстави як несвоєчасний розгляд клопотання не наведено.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи представника власника майна про не уповноваженого суб`єкта звернення з клопотанням про накладення арешту, посилаючись на ч. 2 ст. 64-2 КПК України.

Так, вимоги до клопотання про арешт майна та особи, яка може звернутися з ним, закріплені спеціальною нормою - ст. 171 КПК України, згідно якої, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач (ч. 1).

Приписи статті 64-2 КПК України визначають правовий статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна в кримінальному провадженні. Зокрема, ч. 2 ст. 64-2 КПК України регулює не питання арешту майна, тим паче вимоги до уповноваженої особи на звернення з ним, на що опирається апелянт, а вказує на момент, з якого фізична або юридична особа набуває статусу третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт.

З огляду на зазначене, під час звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене у ході проведення огляду місця події, а саме відкритої ділянки місцевості, розташованої на відстані приблизно 1 км. від с. Підставки Роменського району, Сумської області, де було здійснено незаконну порубку 21 дерева породи «берест, вільха, клен ясенелистий», на території 81 кварталу 3 виділу лісомасиву ДП «Недригалйівський лісгосп», органом досудового розслідування дотримано вимоги, передбачені ст. 171 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слід визнати непереконливими, доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано та під час судового розгляду скарги не встановлено.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування не встановлено, у зв`язку з чим ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - без задоволення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до абзацу 2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000113 від 02.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4