Справа № 483/128/24
Провадження № 1-кп/488/197/24
У Х В А Л А

07.03.2024 місто Миколаїв, вулиця Доктора Самойловича, 29-А

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:
у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю
секретаря:ОСОБА_4
прокурора:ОСОБА_5
обвинуваченої:ОСОБА_6
захисника обвинуваченої:ОСОБА_7

при проведенні підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка села Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В ході підготовчого судового засідання захисником обвинуваченої адвокатом ОСОБА_7 подане клопотання про закриття вказаного кримінального провадження. Вказане клопотання обґрунтував тим, що 06.07.2023 року у кримінальному провадженні № 0000263 іншій особі було повідомлено про підозру, що підтверджується даними з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з чим розпочався відлік строку проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, який закінчился через два місяця 04.09.2023 року. 08.08.2023 року, в рамках цього ж кримінального провадження ОСОБА_6 було повідомлено про підозру та в цей же день провадження відносно останньої було виділено та присвоєно новий номер № 0000382. 29.09.2023 року, тобто вже після закінчення строку досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва було продовжено строк досудового розслідування на 60 діб, що порушило вимоги пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Обвинувачена підтримала заявлене клопотання.

Прокурор, заперечивши проти задоволення клопотання, надав суду копії документів, які підтверджують, що дійсно, з провадження № 0000263 декілька разів, після повідомлення про підозру іншим особам, матеріали стосовно них виділялися в окреме провадження після повідомлення їх про підозру, після чого жодної особи, якій би було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні не було.

З`ясувавши думку учасників процесу, дослідивши додані до скарг, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відлік такого строку слід здійснювати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК України починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 217 КПК України, у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

08.08.2023 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 2 статті 111 КК України. В цей же день матеріали кримінального провадження, що стосуються підозри ОСОБА_6 постановою прокурора було виділено в інше кримінальне провадження та присвоєно новий номер № 0000382.

Чинний КПК України не містить імперативної норми, відповідно до якої строки, сплив яких почався після повідомлення про підозру певній особі, мають враховуватися під час прийняття процесуальних рішень стосовно особи, якій повідомлено про підозру після виділення матеріалів кримінального провадження стосовно першої особи, що також узгоджується з послідовною практикою Верховного Суду, зокрема постановою Верховного Суду від 13.12.2023 року по справі № 169/867/21 (провадження № 51-3084 км 22).

Враховуючи вищевикладене, відлік строку проведення досудового розслідування кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , не пов`язаний із датою повідомлення про підозру іншій особі, оскільки матеріали кримінального провадження відносно цієї особи виділені в окреме провадження.

За викладених обставин суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Прокурором подане клопотання про продовження застосування до обвинуваченої запобіжного заходу, яке мотивоване існуванням ризиків, які дають підстави вважати, що у випадку скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачена може переховуватись від суду (пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України) та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (пункт 5 частини 1 статті 177 КПК України).

Обвинувачена та її захисник заперечували проти задоволення клопотання, заявивши про його необґрунтованість та недоведеність ризиків.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що пунктом 3 статті 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою статті 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, принаймні протягом певного часу. За виняткових обставин, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак, цей фактор можна вважати виправданим і необхідним тільки якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою.

При цьому продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у частині 1 статті 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, невчинення іншого кримінального правопорушення, а підставами застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити вказані дії.

Про наявність таких ризиків свідчать наступні обставини.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді, у тому числі, довічного позбавлення волі, тобто тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою може спонукати її ухилитися від суду. На переконання суду, суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику та не може проігнорована.

Окрім того, частина території нашої країни внаслідок збройної агресії досі не контролюється Україною, що з урахуванням проросійських поглядів обвинуваченої створює можливості для переховування на такий території.

Неодноразовість вчинення обвинуваченою дій, які кваліфіковані органом досудового розслідування за вищевказаною статтею вказує також й на можливість продовження нею подібної поведінки, оскільки на території України продовжує працювати програма для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджер) «Telegram», за допомогою якого ОСОБА_6 було вчинено кримінальне правопорушення, яке інкримінується останній та інші подібні програми.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає доведеним наявність вищевказаних ризиків і неможливість запобігти їм при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України та вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченої під вартою, а відповідно до задоволення клопотання прокурора.

Обвинувальний акт відносно обвинуваченої ОСОБА_6 щодо вчинення вказаного кримінального правопорушення затверджено 22.01.2024 року та направлено до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області. Суд отримав його 23.01.2024 року та у цей же день направив до Миколаївського апеляційного суду для направлення на розгляд до іншого місцевого суду. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 24.01.2024 року матеріали вказаного кримінального провадження було направлено на розгляд до Корабельного районного суду міста Миколаєва.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дана справа підсудна Корабельному районному суду міста Миколаєва, підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України не встановлено, обвинувальний акт складений відповідно до вимог чинного законодавства, кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 217, 219, 284, 314 - 316 КПК України,

УХВАЛИВ:

Судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України призначити на 14:00 годину 14.03.2024 року.

Судовий розгляд здійснювати судом колегіально у складі трьох суддів у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати прокурора, обвинувачену, її захисника.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про закриття вказаного кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) діб, тобто не більше ніж до 05.05.2024 року включно.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження, до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає оскарженню безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3