Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2508/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/165/24
Категорія ч.2 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09.11.2023 відносно

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та обрано покарання - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16.09.2019 та призначено покарання за сукупністю вироків 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24.05.2021 та покарання за даним вироком остаточно призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 обчислено з фактичного затримання в порядку виконання вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 10.12.2019.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 24.05.2020 о 14 годині 52 хвилин перебуваючи у магазині ТОВ РУШ «EVA № 713», що розташований по вул. Юрія Глухова, 15, м. Новоград-Волинський вирішив повторно вчинити крадіжку майна, яке належить ТОВ РУШ «EVA».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення ОСОБА_9 шляхом вільного доступу перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ РУШ «EVA № 713», що за вищевказаною адресою, а саме у відділі із пральними засобами переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, умисно, таємно, повторно викрав рідкий пральний гель марки «Аріель колор» об`ємом 1950 мл. вартістю 262 грн. 53 коп., який сховав під свою куртку. Після чого разом із вище вказаним викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ТОВ РУШ «EVA» матеріальної шкоди на загальну суму 262 грн. 53 коп.

Адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та кваліфікації дій обвинуваченого, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, як незаконний, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.18 КК України - 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання даним вироком частково приєднати покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16.09.2019 та призначити покарання за сукупністю вироків 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24.05.2021 та покарання за даним вироком, остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 обчислювати з фактичного затримання в порядку виконання вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 10.12.2019, зарахувати в строк відбування покарання строк перебування його під вартою з 10 квітня 2019 по 07 червня 2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. При цьому, зазначає, що вчинене кримінальне правопорушення є не тяжким, тяжких наслідків не настало. Звертає увагу, що при призначенні покарання судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження та батьків пенсійного віку, є учасником АТО, під час служби неодноразово нагороджувався нагородами та подяками за віддану службу, хворіє на гепатит С, у зв`язку з чим постійно проходив лікування та з приводу цього перебуває на обліку у закладі охорони здоров`я за місцем свого проживання. Рахує, що слід взяти до уваги і відношення обвинуваченого до вчиненого (повне визнання вини), думку представника потерпілого, яка не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого. Звертає увагу, що вироком встановлено, що строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 обчислювати з фактичного затримання в порядку виконання вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 10.12.2019, але не зазначено що в строк відбування покарання зараховано строк перебування його під вартою з 10 квітня 2019 по 07 червня 2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 також просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, своїм рішенням його пом`якшити. Звертає увагу, що є учасником АТО, має бойові заслуги, готовий приєднатись до лав ЗСУ з метою захисту Батьківщини.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника прокурор Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_10 просить залишити їх без задоволення, як безпідставні та необґрунтовані, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційних скарг, заперечення прокурора, яка просила вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.

В свою чергу, санкція ч.2 ст.185 КК України, за якою ОСОБА_9 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк від 3 до 5 років або обмеженням волі на строк до 5 років або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації, визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань Закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

З огляду на вищезазначені положення закону, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентується цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язанні з призначенням покарання.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а покарання - є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених та для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При цьому, відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Як передбачено ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 дотримався вище наведених вимог закону та правильно керувався не лише ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й даними про особу обвинуваченого, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, обставинами, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину), таким чином, керувався не лише принципами законності, але й принципом індивідуалізації та справедливості покарання.

Так, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 прийняв до належної уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є не тяжким, фактичні обставини його вчинення, наслідки (не тяжкі) та суспільну небезпечність правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, як і відповідну думку представника потерпілого, яка не наполягала на призначенні суворого покарання.

В даному випадку, належно враховано і те, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів (т.1 а.п.234-236), має постійне місце реєстрації та проживання, де задовільно характеризується, не одружений, не має утриманців, не працюючий.

В свою чергу, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння у розкритті правопорушень. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Крім того, належно враховано судом першої інстанції і ті факти, що обвинувачений є учасником АТО, учасником бойових дій (т.2 а.п.5).

Як вважає апеляційний суд в даному провадженні, судом першої інстанції правильно враховано конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, у зв`язку з чим апеляційний суд переконаний, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.185 КК України, у виді 3-х років позбавлення волі, яке на думку апеляційного суду, буде цілком достатнім для корекції соціальної поведінки останнього та запобігання продовженню злочинної діяльності

В свою чергу, обвинуваченим та його захисником не наведено в апеляційних скаргах жодних переконливих обставин, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 та могли б свідчити про беззаперечну явну суворість або несправедливість призначеного покарання.

Як вважає апеляційний суд, вище наведені обставини - тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини його вчинення, дані про особу в своїй сукупності (з урахуванням сталої антисоціальної поведінки обвинуваченого) виключають будь-які обґрунтовані підстави для пом`якшення обвинуваченому покарання призначеного судом першої інстанції.

При цьому, зазначені стороною захисту обставини, як підстави пом`якшення призначеного покарання, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (належно враховано судом першої інстанції пом`якшуючими обставинами), участь у АТО, відсутність тяжких наслідків, тощо, та гарантії обвинуваченого дотримання правослухняної поведінки в подальшому, як і бажання приєднатись до лав ЗСУ, не може бути безумовними підставами для пом`якшення покарання ОСОБА_9 , та є сумнівними, принаймні, з огляду на системність злочинної діяльності останнього, як і його стале небажання стати на шлях виправлення.

Обвинуваченим та його захисником не наведено в апеляційних скаргах переконливих обставин, які б не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли б свідчити про беззаперечну явну суворість або несправедливість призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК України.

На думку апеляційного суду, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, за видом та мірою є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень, що відповідає справедливості і меті покарання.

Саме такий захід примусу внесе відповідні корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Отже, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни з мотивів викладених в апеляційній скарзі не встановлено.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що апеляційні посилання захисника на відсутність в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції зазначення зарахування в строк відбування покарання строку перебування обвинуваченого під вартою з 10 квітня 2019 по 07 червня 2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, є безпідставними, оскільки в провадженні №285/2508/20 (кримінальне провадження №0000465 від 26.05.2020) до обвинуваченого ОСОБА_9 не було застосовано жодної відповідної міри запобіжного заходу (т.1 а.п.5). Перебування обвинуваченого під вартою в зазначений період стосується іншого кримінального провадження, яке з пояснень сторони захисту на даний час перебуває на розгляді в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 і обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09.11.2023 відносно ОСОБА_9 без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :