Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2024 у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань (далі - ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення від 25.03.2024, відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, заява ОСОБА_5 за своїм змістом є висловленням незгоди з процесуальними рішеннями у конкретній справі і не є повідомленням про злочини, які підслідні ДБР.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого ДБР внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.15 ч.2 ст.28 ч.1 ст.371 КК України.

На переконання заявника, висновки в ухвалі слідчого судді про відсутність у заяві відомостей, які б свідчили або могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не відповідають фактичним обставинам провадження, а відмова у задоволенні скарги порушує його права.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 і слідчий, які належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не прибули. Заявник направив клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Заступник керівника відділу Головного слідчого управління ДБР направив лист, з якого вбачається, що заява ОСОБА_5 надсилалась за належністю до Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві. А тому відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 подав до ДБР заяву про вчинене кримінальне правопорушення від 25.03.2024, в якій просив внести до ЄРДР відомості про вчинення суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, яке виразилось у внесенні завідомо неправдивих відомостей в ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 22.05.2023, від 06.06.2023, від 27.06.2023, від 16.08.2023, від 29.11.2023, від 28.12.2023. Також ОСОБА_5 просив внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.2 ст.28 ч.1 ст.371 КК України, а саме, замах на завідомо незаконний привід, вчинений за попередньою змовою групою осіб суддею ОСОБА_6 та прокурорами Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

02.04.2024 ОСОБА_5 подав скаргу слідчому судді, в якій просив зобов`язати уповноважених осіб (слідчих) ДБР внести до ЄРДР відомості за його заявою, оскільки у встановлений ст.214 КПК України строк відомості до ЄРДР внесено не було.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя, посилаючись на приписи ст.214 КПК України та Положення про Єдиний державний реєстр досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, обґрунтував своє рішення тим, що заява ОСОБА_5 свідчить про незгоду з процесуальними рішеннями у конкретній справі та не є повідомленням про злочини, які підслідні ДБР, оскільки містить інформацію, пов`язану із здійсненням судового провадження і не містить конкретних даних про вчинення вказаними особами кримінальних правопорушень. Крім того, як зазначено в ухвалі, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством і оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів та суддів щодо розгляду та вирішення справи поза процесуальним порядком не допускається.

Колегія суддів з таким висновком погоджується і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У відповідності до вимог ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як правильно зазначив слідчий суддя, посилаючись на приписи цих норм, внесенню до ЄРДР підлягають відомості не з будь-якої заяви чи повідомлення, а лише з тих, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, і будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення лише виключно з огляду її назву не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.

Колегія суддів вважає, що це слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Зі змісту повідомлення ОСОБА_5 вочевидь вбачається, що він як обвинувачений у кримінальному провадженні висловлює свою незгоду з прийнятими під головуванням судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 процесуальними рішеннями про застосування до нього приводів та оголошення його розшуку, оскільки суд розцінив процесуальну поведінку заявника як ухилення від суду, а також з діями прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні щодо нього.

Враховуючи те, що незгода з судовим рішенням сама по собі не може вказувати на наявність у діях судді ознак злочину, а законність та обґрунтованість судових рішень може бути предметом перевірки в апеляційному та касаційному порядку відповідно до встановленої процедури, намагання оскаржити у такий не передбачений законом спосіб судове рішення є неприпустимим і не відповідає принципу правової визначеності, який є невід`ємною складовою гарантованого Конституцією України принципу верховенства права.

Отже, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення від 25 березня 2024 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3