Справа № 539/403/24
Провадження № 1-кп/539/139/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Лубни кримінальне провадження № 0000067 від 18.01.2024 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ашмахад, Туркменія, проживаючого за останньою адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання відсутнє, українця, громадянина України, з освітою середньою, офіційно не працюючого, розлученого, на утриманні малолітніх дітей не має, не депутат, не інвалід, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

31.12.2023 приблизно о 15 год. 30 хв, ОСОБА_4 , розпивав спиртні напої разом із ОСОБА_6 у гаражі останнього за адресою: АДРЕСА_2 . У той же час та місці, ОСОБА_6 вийняв із кишені куртки належну йому банківську картку емітовану АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та поклав її на стіл. У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення вказаної банківської картки з метою подальшого викрадення з неi грошових коштів. Далі, ОСОБА_4 , переконавшись, що ОСОБА_6 вийшов з гаражу, а також у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав зі столу банківську картку, емітовану АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_6 , з якою залишив місце скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у викраденні офіційного документу з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, 03.01.2024 ОСОБА_4 , iз раніше викраденою банківською карткою, емітованою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення з неi грошових коштів прибув до банкомату самообслуговування АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: м. Лубни, вул. Ярослава Мудрого, буд. 47А. В цей день, о 15 год. 23 хв., ОСОБА_4 , знаючи пін-код доступу до даної картки, шляхом введення пін-коду доступу, який був зазначений на картці, таємно, викрав з банківської картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ «Ощадбанк», грошові кошти, належні ОСОБА_6 , у сумі 500 грн., якi того ж дня витратив на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 05.01.2024 ОСОБА_4 , iз раніше викраденою банківською карткою, емітованою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення з неi грошових коштів прибув до банкомату самообслуговування АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: м. Лубни, вул. Ярослава Мудрого, буд. 47А. В цей день, о 16 год. 37 хв., ОСОБА_4 , знаючи пін-код доступу до даної картки, повторно, шляхом введення пін-коду доступу, який був зазначений на картці, таємно, викрав з банківської картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ «Ощадбанк», грошові кошти, належні ОСОБА_6 , у сумі 500 грн., якi того ж дня витратив на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 10.01.2024 ОСОБА_4 , iз раніше викраденою банківською карткою, емітованою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення з неi грошових коштів прибув до банкомату самообслуговування АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: м. Лубни, вул. Ярослава Мудрого, буд. 47А. В цей день, о 14 год. 40 хв., ОСОБА_4 , знаючи пін-код доступу до даної картки, повторно, шляхом введення пін-коду доступу, який був зазначений на картці, таємно, викрав з банківської картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ «Ощадбанк», грошові кошти, належні ОСОБА_6 , у сумі 400 грн., якi того ж дня витратив на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

30 січня 2024 року між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , було укладено угоду про визнання винуватості, в якій сторони дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, при цьому обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені дій, за які передбачено кримінальну відповідальність, сторони узгодили покарання за ч.1 ст. 357 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі та за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що угода про визнання винуватості, яка укладена 30 січня 2024 року між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства України та підлягає затвердженню.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання. Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору на укладення угод між прокурором та обвинуваченими, про що в матеріалах кримінального провадження наявна відповідна заява.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні беззаперечно визнав свою провину в повному обсязі та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Також, на виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; наслідки укладення та затвердження угоди; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Крім цього, суд переконався, що угода укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз, умови угоди не суперечать КПК України та закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обставини, які вказують на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Вислухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, які просять суд затвердити угоду про визнання винуватості, врахувавши думку потерпілого, який не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та повністю відповідає вимогам ст. 469, 470, 472 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , а саме: у викраденні офіційного документу з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які, у відповідності до положень ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку та до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який визнає свою провину повністю, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставини, що обтяжують покарання відсутні, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарань, передбачених кримінальним законодавством.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору на укладення угод між прокурором та обвинуваченими, про що в матеріалах кримінального провадження наявна відповідна заява.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 368, 371, 373, 374, 472-476 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 січня 2024 року, яка укладена між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну свого місця проживання.

Речові докази:

- банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- DVD-диск на якому мається відео з камер розташованих в зоні 24/7 відділення філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» залишити в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1