Провадження по справі №1-кс/522/7802/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

06 листопада 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця за національністю, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, без визначеного місця проживання, на території України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:

- 05.02.2020 Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк покарання у вигляді 1 місяця позбавлення волі за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 08.12.2014 та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі,

підозрюваного в рамках кримінального провадження № 0001233 від 14.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001233 від 14.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч з 08.09.2023 на 09.09.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та своїм знайомим ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились у приміщенні, розташованому на цокольному поверсі, за адресою: АДРЕСА_2 , де вони тимчасово мешкали, відпочивали та вживали алкогольні напої.

Перебуваючи за вказаною адресою ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпивали спиртні напої в кімнаті в якій спільно проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Приблизно о 00 год. 30 хвилин 09.09.2023 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, в ході розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 які знаходились в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин раптово виникла словесна перепалка, яка в подальшому переросла в конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 сказав ОСОБА_8 щоб той йшов до іншої кімнати де він тимчасово проживав. Після того як ОСОБА_8 зайшов до сусідньої кімнати, де він тимчасово проживав, він продовжив конфліктувати з ОСОБА_4 через двері. В цей час у ОСОБА_4 який знаходився в стані алкогольного оп`яніння, будучи ображеним поведінкою ОСОБА_8 , виник злочинний намір на заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Для реалізації свого злочинного плану ОСОБА_4 діючи умисно, протиправно, передбачаючи суспільно небезпечний характер свої дій та бажаючи настання протиправних наслідків, бажаючи умисно спричинити ОСОБА_8 в ході виниклого конфлікту тяжкі тілесні ушкодження схопив зі столу в кімнаті де вони спільно розпивали спиртні напої предмет із колючо-ріжучими властивостями схожий на ніж з чорною рукояткою та довгим лезом, та в подальшому утримуючи його в правій руці зайшов до кімнати в якій знаходився ОСОБА_8 закривши за собою двері, після чого наніс один удар лезом ножа ОСОБА_8 в праву частину живота в область печінки, тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани печінки, відкритої рани черевної стінки, від яких останній помер.

Від отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_8 помер на місті, а ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення втік у невідомому напрямку.

15.09.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

15.09.2023 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

16.09.2023 слідчим суддею Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, а саме до 13.11.2023.

Ризики, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, у зв`язку з чим, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а тому просив задовольнити клопотання слідчого з наведених підстав.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого щодо продовження строку дії запобіжного заходу, ризики прокурором не обґрунтовані.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (частина 5 статті 9 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

15.09.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

15.09.2023 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

16.09.2023 слідчим суддею Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, а саме до 13.11.2023.

06.11.2023 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у тримання під вартою строком до 3-х місяців, а саме до 15.12.2023 року.

01.11.2023 постановою керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси, строк досудового розслідування був продовжений до трьох місяців, тобто до 15.12.2023.

Для проведення та завершення вищевказаних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, внаслідок особливої складності кримінального провадження, необхідний строк не менше 5 (п`яти) місяців. Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001233 від 14.09.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, спливає 15.12.2023.

Інкримінована підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування та долученими до матеріалів клопотання належними та допустимими доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 14.09.2023 за адресою: АДРЕСА_2 виявлено труп чоловіка з тілесними ушкодженнями у вигляді забійної рани голови зліва та колото-різаного поранення черевної стінки справа, з одночасним проникаючим пораненням сліпе з ушкодженням печінки, які у сукупності є тяжкими тілесними ушкодженнями, що спричинили смерть потерпілого; лікарським свідоцтвом про смерть № 2565 від 15.09.2023 відповідно до якого, причиною смерті ОСОБА_8 є колото-різана рана печінки, відкрита рана черевної стінки; показами свідка ОСОБА_7 від 15.09.2023 яка повідомила про обставини скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 , а саме, що в ніч з 08 на 09.09.2023 року вона разом із своїм співмешканцем ОСОБА_4 та знайомим ОСОБА_8 в приміщенні цокольного поверху за адресою: АДРЕСА_2 , де вони тимчасово мешкали відпочивали, розпивали спиртні напої. В цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник конфлікт в ході якого ОСОБА_4 наніс ножове поранення ОСОБА_8 , який в подальшому помер. Вранці вона та його співмешканець поїхали до м. Києва; протоколом пред`явлення особи від 15.09.2023 для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_7 , в ході якого вона впізнала свого співмешканця ОСОБА_4 , як особу, яка скоїла вказаний злочин; протоколом пред`явлення особи від 15.09.2023 для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_7 , серед яких вона впізнала потерпілого ОСОБА_8 , якому її співмешканець ОСОБА_4 наніс ножове поранення 09.09.2023 року; проведенням 15.09.2023 слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 , яка відтворила всі відомі обставини вчинення кримінального правопорушення її співмешканцем ОСОБА_4 , який наніс ножове поранення ОСОБА_8 , від якого останній в подальшому помер; поясненнями свідка ОСОБА_7 від 16.09.2023 у судовому засіданні в порядку ст. 225 КПК України, під час якого вона розповіла про відомі обставини скоєння її співмешканцем ОСОБА_4 скоєного стосовно ОСОБА_8 злочину; поясненнями підозрюваного ОСОБА_4 від 15.09.2023, в ході якого він розповів про обставини скоєння ним злочину 09.09.2023 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 стосовно ОСОБА_8 ; проведенням 15.09.2023 слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 в ході якого він показав та розказав, де коли та при яких обставинах заподіяв ножове поранення ОСОБА_8 який в подальшому на місці скоєння злочину помер; протоколом від 20.09.2023 про здійснення тимчасового доступу до відеозаписів з камер відеоспостереження, розташованих на фасаді будинку за адресою: АДРЕСА_3 за період часу з 22:00 06.09.2023 по 00:00 14.09.2023; протоколом огляду вказаних відеозаписів від 14.11.2023 за участю підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника, в ході якого він на відеозаписі від 08.09.2023 в 19:58, він разом зі свідком ОСОБА_7 та знайомим ОСОБА_8 рухаються до входу в приміщення цокольного поверху, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Далі при огляді безпосереднього відеозапису встановлено, що до вказаного приміщення ніхто не заходів до 09.09.2023. У подальшому о 06:21 09.09.2023 підозрюваний ОСОБА_4 виходить з вказаного приміщення лише з ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи від 15.11.2023 для впізнання за фотознімками підозрюваному ОСОБА_4 , на якому він серед інших впізнав потерпілого ОСОБА_8 , з яким спільно проживав за адресою: АДРЕСА_2 ; висновком експерта № 1912 від 15.11.2023, згідно якого на двох вирізках тканини чорного кольору з візерунками, вилучених в кімнаті № 3 біля трупу з правої сторони навпроти входу при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_2 , знайдена кров людини, при визначенні групової приналежності якої, виявлений антиген ОСОБА_9 , властивий групі крові «А» з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_8 ; висновком експерта № 381 від 24.11.2023, згідно якого на футболці, яка належить ОСОБА_8 виявлено пошкодження, яке розташоване на передній поверхні, у нижній третині зліва, має ознаки колото-різаного та могло утворитись в результаті дії клинка плоского колюче-ріжучого предмета, що має обушок та лезо при максимальній ширині зануреної частини не більше 2,1 см.; висновком експерта № 68-2565/2023 від 12.10.2023-12.11.2023, згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлені наступні ушкодження: одне сліпе проникаюче у черевну порожнину колото-різане тілесне ушкодження передньої поверхні черевної стінки справа у верхній третині про пригрудинній лінії, на висоті 116 см. від підошвенної поверхні стопи, з ушкодженням м`яких тканин, очеревини, печінки. Дане ушкодження є колото-різаним. Одна забійна рана в тім`яній ділянці зліва, що розташована на висоті 10 см. від надбрівної дуги та 12 см. від соскоподібного відростка лівої скроневої кістки. Смерть ОСОБА_8 полягає у причинному зв`язку з наявним у нього проникаючим колото-різаним пораненням тулубу, з ушкодженням м`яких тканин, очеревини та печінки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 з`явилось ускладнення травми крововтрата, що підтверджується морфологічними даними, а також даними матеріалів кримінального провадження.

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при констатації наявності вказаного ризику. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваній у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу в уигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованим.

Тому, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що:

-інкримінований підозрюваному злочин ймовірно вчинений у співучасті, що дозволяє йому координувати свої дії та показання;

- на цій стадії досудового розслідування не допитані всі особи, яким можуть бути відомі обставини розслідуваного злочину;

- в ході розгляду даного клопотання підозрюваному та адвокатам стали відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту свідків, з яких вони дізнались зміст його показань та особисті дані, що уможливлює вплив на останніх;

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу підозрюваним на учасників цього кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, в тому числі цілодобового, який хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що в рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, не встановлені усі причетні до вчинення злочину особи, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення та роль підозрюваного ОСОБА_4 у його вчиненні, встановлені у ході досудового розслідування ризики, які слідчий суддя визнав обґрунтованими, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а також враховуючи недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави є обґрунтованим.

Тож, наведені вище обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчичй суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Необхідно враховувати резонансність вказаної справи, зухвалість вчиненного злочину, внаслідок якого підривається авторитет и суверенітет України.

А тому, суд доходить висновку, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а тому саме на такий термін слідчий суддя може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, для прийняття законного рішення у кримінальному провадженні та забезпеченні проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування кримінального правопорушення необхідно провести значний обсяг слідчих та процесуальних дій, а саме: додатково встановити та допитати свідків зазначеного кримінального правопорушення; призначити та провести судову криміналістичну портретну експертизу; з урахуванням одержаних слідством даних, вирішити питання про можливість повідомлення підозрюваному про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги ст. 290 КПК України; виконати вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

В ході здійснення досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій направлених на встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 потрібно продовжити на строк до 3- х місяців в межах строку проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197-199, 205, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 60 днів в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 15.12.2023 року включно.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 06.11.2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 06.11.2023 року о 15:30 годині в залі суду № 131.

Слідчий суддя ОСОБА_10

06.11.2023