Номер провадження: 11-кп/813/692/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2023 року в об`єднанних кримінальних провадженнях №0002538 від 08.10.2020 року та №0000533 від 21.10.2020 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, українки, працюючої вихователем у дитячому садочку №193, не заміжньої, раніше не судимої, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.185 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою обвинувачену ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.185 КК України на підставі ст.48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки, та закрито кримінальне провадження відносно останньої.

Згідно пред`явленого обвинувачення, 07.10.2020 року, приблизно о 14:00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні магазину «Reserved», що належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», розташованому на першому поверсі ТЦ «Сіті Центр» за адресою: м. Одеса, проспект Небесної сотні, буд. 2, вона, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала зі стелажів магазину одяг, а саме: светр жіночий, світло-коричневого кольору, розміру «М», фірми «RESERVED», штрих-код №463, артикул YQ570-80M-M, вартістю 479 гривень 20 копійок, светр жіночий, чорного кольору, розміру «S», фірми «RESERVED», штрих-код №932, артикул YS952-99X-S, вартістю 399 гривень 20 копійок, а всього на загальну суму 878 гривень 40 копійок, після чого, зайшла до примірочної кабіни, де, за допомогою спеціального магніту зняла пластикові кліпси та заховала викрадені речі у власний пакет.

Далі, ОСОБА_8 не розрахувавшись за одяг на касі, з місця вчинення кримінального проступку зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріальної шкоди на суму 878,40 грн.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, 07.10.2020 року, приблизно о 14:45 год., ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні магазину «МОНІТО», що належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», розташованому у ТЦ «Сіті-Центр» за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, будинок 2, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала зі стелажів магазину одяг, а саме: жіночу куртку, чорного кольору, фірми «МОНІТО», 36 розміру, артикул «ZZ005», вартістю 1279,20 грн, після чого, зайшла до примірочної кабіни, де, за допомогою спеціального магніту зняла пластикові кліпси та заховала викрадену куртку у власний пакет.

Далі, ОСОБА_8 не розрахувавшись за одяг на касі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріальної шкоди на суму 1279,20 грн.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 07.10.2020 року, приблизно о 15:15 год., ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні магазину «SINSAY», що належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», розташованому у ТЦ «Сіті-Центр» за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, будинок 2, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала зі стелажів магазину: одну пару кросівок, бордово-чорного кольору, фірми «SINSAY», 38 розміру, артикул «YX504-99X-38», вартістю 626,05 грн, після чого, зайшла до примірочної кабіни, де, за допомогою спеціального магніту зняла пластикові кліпси та заховала кросівки у власний пакет.

Далі, ОСОБА_8 не розрахувавшись за товар на касі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріальної шкоди на суму 626,05 грн.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 07.10.2020 року, приблизно о 15:40 год., ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні магазину «HOUSE», що належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», розташованому у ТЦ «Сіті-Центр» за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, будинок 2, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала зі стелажів магазину одяг, а саме: капелюх жіночий, чорного кольору, фірми «HOUSE», артикул 5228А-99х-ONE HZ20-CAD836, вартістю 319 гривень 20 копійок, светр жіночий, світло-коричневого кольору, розміру «S», фірми «HOUSE», артикул 1084А-02х-S, вартістю 399,20 грн, а всього на суму 718,40 грн, після чого, зайшла до примірочної кабіни, де, за допомогою спеціального магніту зняла пластикові кліпси та заховала викрадений товар у власний пакет.

Далі, ОСОБА_8 не розрахувавшись за товар на касі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріальну шкоду на суму 718,40 грн.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що місцевим судом безпідставно звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України та закрито кримінальне провадження, оскільки остання обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та трьох нетяжких злочинів, які були скоєні у різний час, є різними та відокремленими одне від одного діяннями, в яких відсутня ідеальна сукупність кримінальних правопорушень, натомість наявна реальна сукупність чотирьох відокремлених кримінальних правопорушень. Крім того, прокурор зазначає, що судом безпідставно визнано наявність щирого каяття, визнання вини та волонтерська діяльність, як таких обставин, що істотно вплинули на зміну обстановки, оскільки ці обставини є характеризуючими особу обвинуваченої даними.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, ухвала суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржена.

До початку апеляційного розгляду захисником подані заперечення, в яких останній посилається на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку обвинуваченої та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України (далі КПК) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Законодавець передбачив у кримінальному процесуальному законі відповідні правові інститути, зокрема: оскарження прийнятих рішень, їх скасування та зміну, що у свою чергу, є гарантіями дотримання засади законності, оскільки дають змогу своєчасно виправити допущені порушення норм процесуального і матеріального права.

Порушення, які перешкоджають суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження і постановити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК, визнаються істотними та тягнуть за собою його зміну або скасування.

Відповідно до ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» вказав, що судам необхідно розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто у об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України - право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання в порядку, передбаченому нормами КПК України.

Зі змісту положень ст.48 КК України слідує те, що особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку із зміною обстановки. Однак, для визначення того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилася, суду необхідно встановити не тільки те, яка існувала обстановка під час вчинення злочину, а й те, в чому полягає зміна на час розгляду справи, та навести в судовому рішенні конкретні дані, які свідчили б про зміну обстановки та втрату діянням чи особою суспільної небезпеки.

У даному кримінальному провадженні суд першої інстанції звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із втратою особою суспільної небезпеки, внаслідок зміни обстановки та закрив кримінальне провадження відносно останньої.

Ухвалюючи рішення місцевий суд зазначив, що обвинувачена ОСОБА_8 раніше не судима і вперше притягується до кримінальної відповідальності за інкриміновані кримінальні правопорушення, які відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та нетяжкого кримінального правопорушення, корупційними злочинами не вважаються, обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину та щиро кається у скоєному, кримінальні правопорушення вчинила 3 року потому, матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення майна, вона працює вихователем у дитячому садочку, займається волонтерською діяльністю на користь збройним силам України, добре характеризується.

Пославшись на вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_8 на даний час, після вчинення кримінальних правопорушень, перестала бути суспільно-небезпечною особою, що є достатньою підставою для її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, з огляду на таке.

Колегія суддів звертає увагу, що положення ст.48 КК України передбачають дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, а саме коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

При цьому, під втратою вчиненого особою діяння суспільної небезпечності кримінальний закон розуміє істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок якої втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (наприклад, скасування надзвичайного стану, перехід країни від воєнного часу до мирного або від однієї системи господарювання до іншої тощо). Такі зміни, як правило, передують рішенню законодавця декриміналізувати ті чи інші діяння, у зв`язку з чим до ухвалення такого рішення законодавчим органом суд може у справах цієї категорії застосовувати ст. 48 КК України.

Для застосування статті 48 КК України суд повинен встановити, що після вчинення певного злочину обстановка вчинення злочину змінилася таким чином, що раніше вчинене діяння вже не може розглядатися як суспільно небезпечне.

Втратою діянням суспільно небезпечного характеру є або повна втрата ним суспільної небезпечності, або втрата її в такій мірі, за якої діяння через малозначність не може бути визнане судом кримінальним правопорушенням, оскільки воно не заподіяло і не здатне заподіяти істотну шкоди охоронюваним законом суспільним відносинам (ч.2 ст.11 КК).

Така втрата може мати місце насамперед унаслідок швидких змін у тих чи інших сферах життя суспільства, за яких законодавець не встигає відповідним чином змінити ознаки складу кримінального правопорушення, ухвалити рішення про його декриміналізацію, за умови, що діяння, яке є суспільно небезпечним у момент його вчинення, може втратити цю властивість через зміни, що сталися у суспільстві, державі тощо.

Таких висновок міститься в постанові Верховного Суду від 06.12.2023 року (справа №715/396/23).

Натомість, оскаржена ухвала місцевого суду не містить обґрунтування того, що в суспільстві чи державі відбулися такі зміни, що дають підстави сприймати таємне викрадення чужого майна, в тому числі тричі вчинене повторно, що інкримінується обвинуваченій, як такі, що втратили суспільну небезпечність.

Крім того, суд першої інстанції вказуючи на те, що підставою для звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України є вчинення нею кримінального проступку або нетяжкого злочину вперше, не надав оцінки формулюванню обвинувачення щодо вчинення кримінальному проступку та трьох самостійних кримінальних правопорушень, які кваліфіковані за ознакою повторності.

На думку апеляційного суду, інкриміновані ОСОБА_10 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, складають собою реальну сукупність. Немає жодних підстав вважати вказані вище діяння одним продовжуваним кримінальним правопорушенням, оскільки діяння, передбачені ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, не є тотожними за своїми юридичними ознаками та не містили під собою єдиний умисел на заволодіння одним майном, але передбачали собою вчинення раду тотожних дій. Вказані кримінальні правопорушення є самостійними, хоч і вчинені протягом одного дня в приміщенні одного торгового центру, однак передбачали під собою вчинення обвинуваченою самостійних, окремих дій, пов`язаних із заволодінням майном у кожному конкретному магазині, із вчиненням окремих дій, направлених на заволодіння, які не залежали одне від одного.

Колегія суддів наголошує, що принципові відмінності між ідеальною і реальною сукупністю полягають у тому, що у першому випадку однією дією (бездіяльністю) вчинюються два або більше різнорідних злочинів, в той час як при реальній сукупності кожне з діянь, вчинених суб`єктом, є самостійним злочином, які можуть бути як різнорідними, так і однорідними, а іноді, навіть, тотожними. У останньому випадку реальна сукупність одночасно є повторністю злочинів, чого не може бути при ідеальній сукупності. При реальній сукупності злочини мають один спільний елемент суб`єкта, а при ідеальний зв`язок між діяннями, що її утворюють, більш тісний: їх об`єднує не тільки спільний суб`єкт, але і спільна дія. Окрім того, при ідеальній сукупності між вчиненими злочинами немає проміжку часу, а при реальній сукупності злочини вчинюються у різний час, хоча і можуть бути пов`язані між собою.

Колегія суддів вважає, що інкриміновані ОСОБА_10 кримінальні правопорушення складають собою реальну сукупність, є поетапним втіленням єдиного протиправного наміру, направленого на заволодіння ряду окремих речей, шляхом вчинення різних за місцем вчинення та за змістом суспільно небезпечних діянь, передбачених різними частинами однієї статті Особливої частини КК України, які вчинені послідовно, одне за іншим, при тому, що вказані діяння кваліфіковані як проступок та три кримінальні злочини з матеріальним складом, кожне з яких було доведене до кінця. Часом вчинення кримінального правопорушення з матеріальним складом є проміжок часу від початку до закінчення діяння, що мало наслідком заволодіння майном, передбаченого у відповідній нормі КК України.

До того ж, діючим КК України не виключається повторного вчинення або реальної сукупності вчинених протягом одного календарного дня декількох самостійних одиничних кримінальних правопорушень, що має місце в даному кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не надав оцінку можливості розгляду вчинених ОСОБА_10 діянь як таких, що можуть підпадати під положення ст.48 КК України, та акцентував свою увагу лише на встановлені ознак, які вказують на те, що обвинувачена на теперішній час перестала бути суспільно небезпечною особою.

В свою чергу, особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Колегія суддів вважає непереконливими висновки суду про те, що діяння вчиненні ОСОБА_10 втратили свою суспільну небезпечність внаслідок зміни обстановки через те, що негативні наслідки, які настали від кримінального правопорушення, перестали існувати, що шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням відшкодована. Належних мотивів щодо того, яким чином той факт, що шкода відшкодована впливає на можливість її звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку та трьох самостійних кримінальних правопорушень із матеріальним складом, де об`єктом посягання є власність особи, судом в оскарженому рішенні не наведено.

Апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора стосовно того, що визнання обвинуваченою вини у повному обсязі, щире розкаяння, відшкодування шкоди та волонтерська діяльність, в аспекті застосування приписів ст. 48 КК України, не свідчать про наявність підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, а притаманних такому звільненню змін, які свідчать про те, що особа втратила суспільну небезпечність, судом не встановлено та стороною захисту не доведено.

Мотивувальна частина оскарженої ухвали не містить належного обґрунтування стосовно обставин, які свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_10 або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що робить маловірогідним вчинення нею нового тотожного або однорідного злочину, а також стосовно того, що вчинені нею діяння вже не є суспільно небезпечними та остання перестала бути суспільно небезпечною особою.

Таке мотивування ухвали місцевого суду не відповідає правовій позиції касаційного суду, викладеній в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року (справа №161/1390/19) та від 26.02.2019 року (справа №264/5497/17).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в розумінні ст.48 КК України, обставини даного кримінального провадження не дають можливість дійти висновку про наявність підстав для застосування положень цієї норми до обвинуваченої та її звільнення від кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні місцевим судом вже ухвалювалося рішення про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за аналогічних підстав, однак ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.09.2022 року вказане рішення було скасовано за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора, яка містила аналогічні доводи щодо наявності в діях обвинуваченої ознак реальної сукупності кримінальних правопорушень, які унеможливлюють застосування до неї ст.48 КК України.

Натомість, вказані висновки суду апеляційної інстанції не були враховані місцевим судом, що призвело до повторного необґрунтованого звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів констатує, що місцевим судом допущено неправильне тлумачення положень ст. 48 КК України, яке суперечить точному змісту закону і є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до необґрунтованого звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, що відповідно до ст.409 КПК є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду обставини, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК та прийняти за його результатами законне та обґрунтоване рішення, яке має відповідати вимогам закону та забезпечить неухильне виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2023 року, якою обвинувачену ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку зміною обстановки та закрито кримінальне провадження скасувати.

Призначити новий розгляд об`єднаних кримінальних проваджень № 0002538 від 08.10.2020 року та № 0000533 від 21.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4