Справа № 944/6614/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/58/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в його інтересах на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 4 січня 2024 року, якою продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави,

за участі прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 задоволено частково.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».

Визначено строк дії ухвали 60 (шістдесят) днів з 04.01.2024 по 03.03.2024 включно.

Визначено ОСОБА_6 заставу - 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1816 800 грн, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Встановлено ОСОБА_6 , у випадку внесення застави, наступні обов`язки строком на два місяці з моменту внесення такої: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк для звернення з апеляційною скаргою; скасувати ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 4 січня 2024 року в частині визначення ОСОБА_6 розміру застави - 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1816 800 гривень; постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування причин пропуску строку апелянт покликається на те, що примірник оскаржуваної ухвали ним отримано через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» лише 10 січня 2024 року.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не згоден із зазначеним судовим рішенням в частині визначеного судом розміру застави, оскільки сума 1816 800 грн є для нього непомірною. Визначаючи ОСОБА_6 розмір застави, суд першої інстанції не врахував його сімейний та майновий стан, та, всупереч положенням ч. 4 ст. 182 КПК України, визначив обвинуваченому завідомо непомірний для нього розмір застави.

Як зазначає апелянт, ОСОБА_6 понад два роки (з 14 вересня 2021 року) перебуває під вартою та у нього відсутні будь-які доходи. Мати обвинуваченого - ОСОБА_9 є особою похилого віку та отримує пенсію в розмірі 3154,60 грн в місяць. У ОСОБА_6 відсутнє будь-яке рухоме чи нерухоме майно. Також у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заборгованість у ОСОБА_6 по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_10 станом на 27 вересня 2023 року становить 46 039 грн; заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_11 станом на 27 вересня 2023 року становить 39 096,16 грн. Стосовно ОСОБА_6 Яворівським відділом державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито чотири виконавчих провадження: №АСВП: НОМЕР_2 від 5 березня 2010 року; №АСВП:НОМЕР_1 від 24 січня 2018 року; №АСВП: НОМЕР_4 від 14 липня 2023 року; №АСВП: НОМЕР_3 від 20 вересня 2023 року.

Крім цього, визначаючи розмір застави, суд не врахував розміру доходів обвинуваченого, які є відсутніми, адже ОСОБА_6 понад два роки перебуває під вартою у межах вказаного кримінального провадження. Жодних доказів про наявність значних сум коштів, нерухомого чи рухомого майна в обвинуваченого ОСОБА_6 чи членів його сім`ї суду не представлено. Жодних відомостей про факт намагання чи можливість отримання ОСОБА_6 матеріальної вигоди шляхом розповсюдження прекурсорів матеріали кримінального провадження №0000103 не містять, адже ОСОБА_6 не висувалося обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 КК України.

Захисник звертає увагу, що у разі доведення винуватості ОСОБА_6 в інкриміновану йому злочині правильною буде кваліфікація за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 304 КК України ,оскільки контрабанда вважається закінченим злочином з моменту незаконного переміщення предметів контрабанди через митний кордон України.

З апеляційною скаргою також звернувся і обвинувачений ОСОБА_6 , який просить поновити йому строк для звернення з апеляційною скаргою; скасувати ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 4 січня 2024 року в частині визначення застави; в частині визначення застави постановити нову ухвалу, якою визначити йому заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 233 600 гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Стосовно строку на апеляційне оскарження вказує, що копію оскаржуваної ухвали він отримав 15 січня 2024 року, тому останній день подання апеляційної скарги припадає на вихідний день. З огляду на це, останнім днем строку звернення з апеляційною скаргою є наступний за ним робочий день - 22 січня 2024 року.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що оскаржена ухвала прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, вказує, що 4 січня 2024 року Яворівським районним судом Львівської області щодо нього вже в 15-те продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У всіх зазначених випадках прокурор звертався до суду з однотипними клопотаннями без жодного додатку в розумінні ст. 184 КПК України, не наводячи жодних нових аргументів та доводів, які б свідчили про наявність ризиків та необхідність застосування щодо нього найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Звертає увагу, що у клопотанні сторони обвинувачення не зазначено та жодним чином не обґрунтовано, чому менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку. Вважає, що ризики, які були підставою для обрання йому запобіжного заходу вперше, а в подальшому неодноразово продовжувались, у зв`язку зі спливом часу, а саме 2,4 роки (28 місяців), його перебування під вартою змінилися та неактуальні, тому такі ризики мають бути переглянуті судом, а до нього має бути застосований менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з перебуванням під вартою, або визначений судом розмір застави, яка буде для нього доступна та спів мірна щодо його матеріального становища.

Наголошує, що ключовий ризик - незаконного впливу на свідків - з моменту затримання і до сьогодні, як і решта ризиків, не знайшов свого підтвердження. Стосовно ризику переховування від суду зазначає, що проживає за своєю адресою понад тридцять років і жодного разу не змінював місця проживання, не має іншого житла чи нерухомості, паспорт громадянина України для виїзду закордон був у нього вилучений 14 вересня 2021 року та перебуває в органу досудового розслідування.

Просить врахувати дані, що характеризують його особу - місце роботи на час його затримання, характеристику з місця роботи та місця проживання, характеристику голови Яворівської районної ради, звернення третини депутатів Яворівської міської ради, наявність двох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, та матері пенсійного віку, яка потребує догляду; його стан здоров`я, який за час перебування у слідчому ізоляторі різко погіршився.

Зазначає, що неодноразово звертався до керівника Львівської обласної прокуратури з клопотанням про зміну запобіжного заходу з метою проходження військової служби, адже є військовозобов`язаним, має військовий досвід, пройшов строкову військову службу в лавах Збройних Сил України, має присвоєне військове звання та отримав повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказує, що визначений розмір застави у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 гривень, є завідомо непомірним для нього. Звертає увагу, що потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, обставин, які обтяжують покарання, досудовим розслідуванням не встановлено, матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, цивільних позовів у кримінальному провадженні не заявлено. Просить врахувати його матеріальне становище, зокрема відсутність доходів протягом 2 років 4 місяців, адже він перебуває під вартою; фінансових заощаджень у нього немає, а банківські рахунки заблоковані виконавчою службою. Станом на сьогодні у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей у на загальну суму майже 120 000 гривень. Його рідні перебувають у скрутному матеріальному становищі.

На його переконання, така непомірно висока застава обумовлена тим, що він вже відбуває покарання без вироку суду за інкриміноване йому правопорушення, всупереч презумпції невинуватості, передбаченої ст. 62 Конституції України та ст. 5 Конвенції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_7 подані апеляційні скарги підтримали та просили такі задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційних вимог, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Беручи до уваги, що копію повного тексту оскарженої ухвали захисник отримав 10 січня 2024 року, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження №0000109 від 14 вересня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 305 КК України.

У межах цього кримінального провадження слідчим суддею Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Строк дії зазначеного запобіжного заходу в подальшому було неодноразово продовжено, востаннє - ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 4 січня 2024 року, з визначенням застави 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 гривень.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки він заявив клопотання про допит 13 свідків; може знищити, приховати інформацію, речі та документи, які мають істотне значення для справи. Також місцевим судом, на виконання вимог ст. 178 КПК України, було враховано особу ОСОБА_6 , який є працездатним, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі, не хворіє. Характер та обставини вчиненого ним правопорушення характеризують ОСОБА_6 як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильного до вчинення кримінальних правопорушень.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, застави, як про це просить обвинувачений, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Доводи апеляційних скарг про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів контрольного провадження вбачається, що при обранні такого ОСОБА_6 місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Твердження апелянтів про те, що ОСОБА_6 мав місце праці до взяття під варту, має позитивну характеристику з місця роботи, на утриманні у нього перебуває двоє неповнолітніх дітей та матір пенсійного віку, самі по собі не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього більш м`якого запобіжного заходу, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Аргументи сторони захисту про тривале перебування ОСОБА_6 під вартою є неспроможними, оскільки вказана обставина відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховується при обранні обвинуваченому запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.

Стосовно покликання обвинуваченого на те, що він є військовозобов`язаним та має військовий досвід, то наведене теж не може бути підставою для зміни йому запобіжного заходу. При цьому колегія суддів зазначає, що порядок скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, врегульована ст. 616 КПК України, згідно з якою у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, скасування запобіжного заходу обвинуваченому для проходження військової служби за призовом під час мобілізації знаходиться поза межами компетенції, зокрема, апеляційного суду.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені обвинуваченим та його захисником у поданих до суду апеляційних скаргах, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Під час визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави судом було враховано відомості про сімейний та майновий стан ОСОБА_6 , а також суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, його обставини та особливо великий розмір вилучених прекурсорів. А тому, з урахуванням майнового стану та репутації обвинуваченого, застава у розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 816 800 гривень є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскарженого рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 4 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в його інтересах - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4