Справа № 199/3696/24
ВИРОК

іменем України

07.06.2024 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0004876 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2023, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно працевлаштованого водієм у ТОВ «Вікторія Авто Транс», одруженого, маючого на утриманні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого і проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст.286 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

представник потерпілого захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 27.12.2023 о 19:00 годині в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра, керуючи вантажним автомобілем "MAN TGL 12210" р.н. НОМЕР_1 , який йому належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Любарського, з боку проспекту Мануйлівського в напрямку вул. Артільної, в районі електроопори 158 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину дороги вул. Любарського по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо.

Під час руху, по проїзній частині АДРЕСА_2 , водій вантажного автомобіля "MAN TGL 12210" р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 приблизно о 19 год. 00 хв. 27.12.2023 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян. В подальшому проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного та фізичного характеру для забезпечення безпеки руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, рухаючись в другій смузі (зліва) для руху наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1 та дорожньою розміткою 1.14.1, по якому зліва направо по ходу його руху рухався пішохід ОСОБА_6 , не переконався, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, заходів для зменшення швидкості або зупинки керованого ним транспортного засобу завчасно не прийняв, не застосував своєчасне екстренне гальмування, у результаті чого, на пішохідному переході в районі електроопори АДРЕСА_2 , в Амур-Нижньодніпровському районі, скоїв наїзд передньою лівою частиною керованого ним вантажного автомобіля "MAN TGL 12210" р.н. НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: - закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в лівій параорбітальній області, підшкірної гематоми в лобній ділянці зліва, саден м`яких тканин обличчя;- закритої травми грудної клітини з переломом 7-го ребра зліва;- закритої травми черева з розривом верхнього полюсу селезінки та явищами внутрішньочеревної кровотечі; - тупої травми тазу з переломами сідничної та лобкової кісток ліворуч і переломом сідничної кістки праворуч; - відкритого перелому лівої плечової кістки на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням уламків та наявністю рваної рани по передній поверхні лівого плеча в середній третині

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного звернення за медичною допомогою в КНП «Міська Клінічна Лікарня №6» ДМР, тобто і в термін на який вказує обстежений.

Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням обстеженого на дорожнє покриття.

Зазначені ушкодження відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричинили загрозливі для життя явища, і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, на підставі: п. 2.1.2 та 2.1.3 л,м,о «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6.

Своїми діями водій ОСОБА_3 керуючи вантажним автомобілем "MAN TGL 12210" р.н. НОМЕР_1 , який йому належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , порушив вимоги п.п. 18.1, Правил дорожнього руху України, якими встановлено, що «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_6 тяжке тiлесне ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 286 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 .

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. При цьому обвинувачений, пояснив, що він дійсно, 27.12.2023 о 19:00 керував автомобілем "MAN TGL 12210" р.н. НОМЕР_1 , по вулиці Любарського з боку проспекту Мануйлівського в напрямку вул. Артільна в м. Дніпро, та скоїв наїзд на пішохода який перетинав проїзну частину дороги вул. Любарського по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо. Після ДТП він відразу підійшов до потерпілого і викликав швидку медичну допомогу та поліцію.

ОСОБА_3 зазначив про те, що він відшкодував потерпілому ОСОБА_6 витрати на лікування - 80.000 гривень та відшкодував моральну шкоду 50.000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву, у якій повідомив, що ОСОБА_3 відшкодував йому моральну та матеріальну шкоду у повному обсязі та будь-яких претензій матеріального та морального характеру він до обвинуваченого не має. Потерпілий просив суд не позбавляти волі ОСОБА_3 та не застосувати до останнього додатковий вид покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, відповідно до Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, схеми та фототаблиці від 27.12.2023 о 22.00 годині, у присутності понятих оглядалось місце ДТП, яке відбулося за адресою АДРЕСА_2 , де саме стався наїзд транспортним засобом на пішохода; напрямок проведення огляду від пр. Мануйлівського до вул.Любарського; погодні умови на даній ділянці руху ясно, без опадів, + 3 С, покриття асфальтобетонне, сухе чисте; локалізація пошкоджень автомобіля "MAN TGL 12210" реєстраційний номер НОМЕР_1 ,- з лівого боку на передній частині автомобіля маються стертості пилу. Транспортний засіб "MAN TGL 12210" реєстраційний номер НОМЕР_1 вилучено на штраф-майданчик за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, ОСОБА_3 у стані сп`яніння не перебував.

Відповідно до посвідчення водія НОМЕР_3 від 24.03.2009 ОСОБА_3 має право керувати транспортними засобами категорії А, В,С1, С, ВЕ, С1Е, СЕ.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_3 , є власником спеціалізованого вантажного фургону "MAN TGL 12210" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 28.12.2023 року, в якості речового доказу визнано автомобіль "MAN TGL 12210" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було передано на штраф майданчик та накладено арешт згідно ухвали Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.12.2023.

За результатами Висновку експерта, №169е від 17.01.2024 за даними медичної документації, рентгенівського дослідження та при огляді у гр. ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: - закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця у лівій параорбітальній області, підшкірної гематоми в лобній ділянці зліва, саден м`яких тканин обличчя; - закритої травми грудної клітини з переломом 7-го ребра зліва; - закритої травми черева з розривом верхнього полюсу селезінки та явищами внутрішньочеревної кровотечі; - тупої травми тазу з переломами сідничної та лобкової кісток ліворуч і переломом сідничної кістки праворуч; - відкритого перелому лівої плечової кістки на межі середньої та нижньої третини із змішенням уламків та наявністю рваної рани по передній поверхні лівого плеча в середній третині.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КНП «МКЛ №6» ДМР», тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область тулуба і кінцівок, якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням обстеженого на дорожнє покриття.

За своїм характером виявлені у гр. ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, відносяться до Тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричинили загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Згідно пунктів 2.1.2. та 2.1.3. л,м,о «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Згідно Висновку експерта №СЕ-19/104-24/1482-ІТ від 22.01.2024 система рульового керування та робоча гальмівна система автомобіля "MAN TGL 12210" реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент експертного огляду перебували у працездатному стані.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2024 в період часу з 15:00 години до 15:30 години у присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_9 був проведений слідчий експеримент за адресою: АДРЕСА_2 , де свідок детально вказав про обставини ДТП, що мала місце 27.12.2023 о 19:00 годині за участі автомобіля "MAN TGL 12210" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2024 в період часу з 15:40 години до 16:10 години у присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_10 був проведений слідчий експеримент за адресою: АДРЕСА_2 , де свідок детально вказав про обставини ДТП, що мала місце 27.12.2023 о 19:00 годині за участі автомобіля "MAN TGL 12210" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 21.03.2024 в період часу з 15:40 години до 16:10 години в присутності понятих, за участі захисника ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_3 був проведений слідчий експеримент за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 вказав на обставини ДТП, що мала місце 27.12.2023 о 19:00 годині за його участі під час керування ним автомобілем "MAN TGL 12210" реєстраційний номер НОМЕР_1 , коли він здійснив наїзд на пішохода.

За результатами Висновку автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-24/12999-ІТ від 26.03.2024 механізм ДТП за показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 : у даній дорожній обстановці водій автомобіля "MAN TGL 12210" реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України. В умовах даної події водій автомобіля «MAN TGL 12210» ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути даної ДТП. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «MAN TGL 12210, ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.

Механізм ДТП: За показами свідка ОСОБА_3 : У даній дорожній обстановці водій автомобіля «MAN TGL 12210» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді обвинуваченого та потерпілу у суду немає.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його необережні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як такі що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, каяття обвинуваченого ОСОБА_3 та добровільне відшкодування ним завданого збитку потерпіломудо обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання. Крім вказаного, ОСОБА_3 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення вжив активні добровільні дії, спрямовані на відшкодування потерпілому матеріальної і моральної шкоди.

Суд розуміє як активне сприяння розкриттю злочину дії винного, спрямовані на те, щоб надати допомогу органу слідства у розкритті кримінального правопорушення та встановленні фактичних обставин.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно з необережності, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні щиро визнав, є професійним водієм вантажного автомобіля з 2009 року та офіційно з 2021 року працевлаштований водієм у ТОВ «Вікторія Авто Транс» де характеризується виключно з позитивної сторони, за місцем проживання також характеризується позитивно, вживав заходи для відшкодування спричиненої шкоди, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, має на утриманні: дитину… ОСОБА_11 та батьків похилого віку.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України з призначення додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами; позицію потерпілого та його представника, які просили не призначати суворе покарання у виді позбавлення волі та не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили суд не позбавляти волі, та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім вищезазначеного,суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Не призначаючи додатковий вид покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує конкретні обставини саме даної справи, й особу самого обвинуваченого ОСОБА_3 та виходить з того, що відповідно до записів Трудової книжки, останній є професійним водієм, офіційно працевлаштований, та транспортний засіб є його єдиним джерелом доходу та засобом для існування, як для нього особисто так і його родини.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Наведене у своїй сукупності і дало підставу суду дійти висновку про недоцільність реального відбування покарання ОСОБА_3 , а прийняття іншого рішення без застосування вимог ст.ст. 75,76 КК України, на переконання суду, призведе до порушення засад виваженості та становитиме надмірний тягар для обвинуваченого.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз в сумі 6058.24 гривень.

Скасувати накладений арешт: відповідно до ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.12.2023 року на автомобіль марки "MAN TGL 12210" р.н. НОМЕР_1 , повернути речовий доказ за належністю власнику ОСОБА_3 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_12